Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким витребувати автомобіль марки Ford Focus, 2014 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , д. н. з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) [NUMBER] , ключ до замка запалення до автомобіля, із незаконного володіння [PERSON] на її користь або довіреній особі [PERSON] ; стягнути з [PERSON] в її користь судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що вона виїхала за кордон, бажаючи вивезти автомобіль з окупованої території Бердянська, оформила довіреність на вітчима [PERSON] та свою маму [PERSON] .. У квітні 2022 року [PERSON] автомобіль було ввезено на підконтрольну територію України. За усною домовленістю між нею, її мамою та вітчимом, останній мав перегнати автомобіль у с. Синяк, Мукачівського р-ну, Закарпатської області, по місцю його реєстрації, і залишити там на зберігання. Сторони домовилися, що автомобіль не буде експлуатуватися. 04 квітня 2023 року строк дії довіреності наданої [PERSON] [PERSON] закінчився. Однак, [PERSON] продовжував експлуатувати автомобіль в свої цілях не маючи на це права, і експлуатує автомобіль [PERSON] по сьогоднішній день. Цей факт підтверджується неоплаченим штрафом за порушення ПДР Також вона подала заяву до Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві про протиправні дії [PERSON] .. З урахуванням наведеного і неможливістю мирним шляхом повернути автомобіль, змушена звернутися до суду, подавши позов. Ухвалою суду від 17.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено у такій строк та черговість подання заяв по суті справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля Ford Focus, 2014 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , д. н. з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З ч. 1 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 04.04.2022 року позивач видала на ім`я [PERSON] та [PERSON] довіреність, зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за № 570/1102-22 (першим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці В.Калаберда) на право розпорядження транспортним засобом Ford Focus, 2014 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , д. н. з. [NUMBER] . Згідно із ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оцінюючи надані позивачем докази, суд, згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України, вважає ці докази недостатніми, оскільки вони у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме позивачем не надано доказів підтвердження факту про наявність майна у незаконному володінні відповідача. Штраф за порушення ПДР та відомості про внесення до ЄРДР під номером 12024100060000435 про злочин позивачем не надано та не заявлено клопотання про їх витребування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовної заяви, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed