Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 005,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначив, 02.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101574982, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем до 17.11.2022 року. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» підписали кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». Відповідно до умов кредитного договору від 02.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 29.03.2023 року, в тому числі відбулося відступлення прав вимог за Кредитним договором № 101574982 від 02.11.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Суми та розрахунки заборгованості за Кредитним договором № 101574982 від 02.12.2022 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 29.03.2023 року. Сума заборгованості відповідача становить 34 005,00 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги 94-МЛ/Т від 29.03.2023 року, яка складається з: 1. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9 000,00 грн. 2. прострочена заборгованість за відсотками - 24 455,00 грн. 3. прострочена заборгованість за комісією - 550,00 грн. Позивач також зазначає, що відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22587914/379 від 09.01.2024 року. Відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав, через що ТОВ ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також покласти на нього судові витрати. Ухвалою суду від 15 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. ). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подала, у судове засідання не з`явилася, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 02.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101574982, відповідно до якого відповідач отримав 10 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором (а.с. Кредитний договір був укладений у відповідності до вимог ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію.», відповідно до якого відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів за Кредитним договором № 101574982 від 02.11.2022 року, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 17.11.2022 року. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, внаслідок чого, за розрахунком банку, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимог №94-МЛ/Т від 29.03.2023 року, сума заборгованості відповідача становить:34 005,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. заборгованість за сумую кредиту, 24 455,00 грн. - заборгованість за сумою відсотків, 550,00 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до умов кредитного договору від 02.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у відповідності вимог ст. 512 ЦПК України був укладений Договір відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 29.03.2023 року (а.с. Таким чином, суд встановив, що відповідно до умов Договору відступлення прав вимог відбулося відступлення прав вимоги, і за Кредитним договором № 101574982 від 02.11.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 09.01.2024 року надіслало відповідачу письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22587914/379. Станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом, матеріали справи не містять, однак відповідач визнала позов в повному обсязі, не спростовуючи розрахунок заборгованості. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові. Абзацом 6 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Положення ст. 206 ЦПК України наголошують на тому, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором від 02.11.2022 року, що виникла станом на 22.01.2024 року у розмірі 34 005,00 грн.. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved