Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Беспалова Н.О. звернулася до суду з позовом до відповідача Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина. При житті, на випадок своєї смерті [PERSON] , склала заповіт, посвідчений Хмелівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області 19.11.2020 року, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті. 08.04.2024 року позивач звернувся до державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало [PERSON] , але нотаріус відмовила йому в цьому, посилаючись на пропуск встановленого Законом строку і необхідності його поновлення лише в судовому порядку. На підставі чого, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2024 'року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 03.06.2024 року на виконання ухвали суду завідувачем Малдовисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області С.Ліпінською подано копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Беспалова Н.О. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 25.06.2024 року за вх. № 6750 про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду адвокат Шевченко М.Л. подав заяву, зареєстровану судом 26.06.2024 року за вх. №6817, в якій останній просив проводити розгляд справи без участі представника селищної ради, щодо заявлених вимог позивачем заперечень не має. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.\~206\~ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.05.2023 року Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №62 (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.1980 року, виданого с. Хмельове Маловисківського району Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Матір`ю дитини в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.1989 року, виданого Хмелівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] (а.с.6). Тобто? [PERSON] є бабусею позивача [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , склала заповіт та зробила заповітне розпорядження на все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, посвідчений Хмелівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 20.11.2020 року, яким заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наявна інформація про реєстрацію спадкової справи за № 76525005 від 08.04.2024 року, вбачається, що спадкодавцем є [PERSON] (а.с.38). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №76524963 від 08.04.2024 року, вбачається, що заповіт посвідчений Хмелівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 19.11.2020 року, є чинний (а.с.37). Відповідно до довідки виданої Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 08.04.2024 року за №304/7, вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі с. Хмельове №09, особовий рахунок № [NUMBER] , за померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , рахується жила квартира під номером три, у житловому будинку з господарсько побутовими будівлями під номером двадцять шість по [ADDRESS] . [PERSON] , проживала та була зареєстрована у вищевказаному будинку з 02.07.1979 року по день смерті [INFO] . На день смерті спадкодавця у вищевказаному будинку ніхто не зареєстрований (а.с.8, 36). Як вбачається з копії спадкової справи №83/2024, до майна померлого [INFO] [PERSON] , до державного нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.Г., із заявою про прийняття спадщини по заповіту звернувся [PERSON] . Інші спадкоємців\~ із заявою про прийняття чи відмови від спадщини не зверталися (а.с.33-34). Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормами ст.1272\~ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанови Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі №750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22, 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 ). Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Крім того, при вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у\~справі № 1-33/2004. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житі державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.\~17\~ЗУ «Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.04.2024 року, №421/02-31 державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінською С.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом, після смерті [PERSON] , через те, що пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.10). Отже, правила частини третьої статті 1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно також враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Крім того, позивач є єдиним спадкоємицем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , від спадщини не відмовлявся, бажає її прийняти, а також на час розгляду справи спадщина ніким не прийнята. На підставі чого, суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною, оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем, який не реалізував належне йому право на прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк через необізнаність подачі заяви на прийняття спадщини протягом встановленого шестимісячного строку, а тому він не міг вчинити дій щодо прийняття спадщини. Окрім того, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. Відтак,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~забезпечення права\~позивача на\~спадкування,\~враховуючи відсутність,\~при цьому,\~порушень прав\~відповідача,\~третіх осіб\~чи інтересів\~держави та\~враховуючи встановлені\~обставини,\~які свідчать\~про наявність\~поважних причин\~на час\~завершення строку\~прийняття спадщини,\~та вважає\~за доцільне\~встановити позивачу\~додатковий строк\~для подачі\~заяви про\~прийняття спадщини\~терміном три місяці з моменту набрання рішення законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved