Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] в смт. Вишневе Кам`янського району Дніпропетровської області потяг здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер. Позивач є матір`ю загиблого [PERSON] , отже втратила рідного сина, який був її опорою і підтримкою. Повністю зруйновано її життя. Загибель сина спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Смерть сина викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, вона вже не може розраховувати на підтримку сина. Внаслідок смерті сина її переслідує відчуття самотності, тривожності, гострої несправедливості. Завдану їй моральну шкоду оцінює в 300 000 грн., яку просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Хлабистін Д.В. позов не визнав, вважає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів з яких можливо точно встановити, що смерть [PERSON] сталася внаслідок саме наїзду електровоза, а не по причині надмірного вживання напоїв із змістом етилового спирту, у зв`язку з чим вимоги позивача вважає незаконними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.10/. Так, 04.07.2023 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за № 12023041560000288 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України, а саме 03.07.2023 року близько 21:30 рухався по правій колії електровоз ЧС 7-215 пасажирський потяг у складі 10 вагонів, сполученням Запоріжжя-Ужгород зі швидкістю 90 км/год, під керуванням машиніста [PERSON] та помічника [PERSON] , рухався у Кам`янському районі смт. Вишневе у напрямку ст. П`ятихатки на 91 км пікет1 здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який сидів на колії справа за напрямком руху. Внаслідок ДТП пішоходу спричинені тілесні ушкодження від яких останній помер на місці. Відповідно до копії листа АТ «Українська залізниця» від 22.04.2024 року, електровоз ЧС-7 №215 перебуває на балансі структурного підрозділу «Дніпропетровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». [PERSON] працює у структурному підрозділі «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніста електровоза з 02.11.1993 року до цього часу/а.с.8/. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 98 від 04 липня 2023 року [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті є травматичний шок, інші комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла, пішохід травмований при зіткненні з поїздом/а.с.14/. Відповідно до копії постанови заступника начальника СВ ВП № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12023041560000288 від 04.07.2023 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення/а.с.11/. Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до вимог ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, електровоз ЧС-7 №215, яким було скоєно наїзд на пішохода, перебуває на балансі структурного підрозділу «Дніпропетровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». [PERSON] , який керував зазначеним електровозом під час скоєння наїзду, працює у структурному підрозділі «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 02.11.1993 року по теперішній час. Таким чином, виходячи з положень ст.1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, відповідачем АТ «Українська залізниця» на користь позивача [PERSON] має бути відшкодована моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Разом з тим, враховуючи характер дій потерпілого [PERSON] , а саме особисту необережність з його боку, яка сприяла виникненню шкоди, у відповідності до ч.2 ст.1193 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 50 000 гривень. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом було враховано вимоги розумності, виваженості та справедливості, а також ступінь вини потерпілого. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial