Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивачка [PERSON] 19.03.2024 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітніх дітей. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 04.07.2019 року у Кіцманському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №36. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем у них є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей їй в добровільному порядку не надає, хоча може так як він працездатний та інших утриманців в нього немає. З посиланням на відповідні правові норми, просить суд, стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх доходів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви в суд. Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Мазурик З.Я., скеровано суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що твердження позивачки про те, що відповідач ухиляється від утримання своїх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, не відповідає дійсності. Спільне проживання з дружиною вони припинили, після чого відповідач постійно намагався побачитись з дітьми [PERSON] та [PERSON] , навіть попри те, що їх матір активно налаштовує дітей проти нього. Наразі позивачка не бажає його спілкування з дітьми, всі спроби відповідача матеріально допомогти та відправити подарунки вона робить неможливими, не дозволяючи побачитись з дітьми. Зазначає, що на утриманні відповідача перебуває його батько, [PERSON] , оскільки він є інвалідом другої групи, відповідач витрачає значну частину коштів на ліки, являється для батька годувальником. Відповідно, велику частину доходів, що він отримує відходить на забезпечення належних умов проживання батька, який утримував його в свій час. Посилається на те, що відповідач на даний час не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його доходів на утримання дітей, проте вказує, що згоден сплачувати аліменти на своїх дітей і ніколи від цього не відмовлявся, має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів, навіть якщо це змусить його зменшити певні найнеобхідніші витрати. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.03.2024 у вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.04.2024 (а.с.11), яке відкладено на 03.06.2024 за клопотанням представника позивача. 14.05.2024 представником відповідача [PERSON] , адвокатом Мазурик З.Я., скеровано суду відзив на позовну заяву. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Маковійчук П.В., в судове засідання скерував 03.06.2024 на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі та участі позивачки. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Мазурик З.Я., в судове засідання не зявилися, однак представник скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Клопотань про відкладення судового засідання від учасників справи не надходило. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності,ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.07.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 04.07.2019 року (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (а.с.7). Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї №30 від 18.03.2024 року Кіцманської міської ради вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] входять: син [PERSON] та син [PERSON] , які перебувають на утриманні позивачки [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження відповідача [PERSON] серія [NUMBER] від 21.07.1990 року вбачається, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ №064774 вбачається, що [PERSON] (батько відповідача) являється інвалідом другої групи, безтерміново, інвалідність внаслідок війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. (а.с.34-35). Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Мотиви застосування та оцінка суду. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу.Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є здоровою особою та працездатним, є військовослужбовцем і служить в ЗСУ, має постійний дохід, інших утриманців не має, враховуючи при цьому право дітей на достатній рівень життя, а також з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки, на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Доводи відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти на дітей в розмірі заявленому позивачкою, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Як і не знайшли свого підтвердження факт утримання та догляду за хворим батьком, адже такі доводи нічим не підтверджені. В той час коли, матеріали справи свідчать, що батько [PERSON] є учасником бойових дій, має право на пільги, отримує пенсію, стороннього догляду н потребує. А тому, заявлений позивачкою розмір аліментів, на думку суду є розумним, справедливим та співмірним, а також буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 19.03.2024. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1211,20 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 183, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved