Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

11 березня 2024 року позивач звернулась до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 17 липня 2004 року вона, [PERSON] , вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 152 від 17 липня 2004 року. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». В зареєстрованому шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач указує, що сини досягли повноліття, продовжують навчання. Так, [PERSON] згідно з довідкою № 6/515 від 13 грудня 2023 року навчається, як курсант, на другому курсі денної форми здобуття освіти Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ за кошти державного бюджету. На навчання зарахований наказом ДонДУВС від 22 серпня 2022 року № 3778 о/с з 01 вересня 2022 року. Загальний термін навчання становить 3 роки, закінчується 04 липня 2025 року. Перебуває на неповному державному забезпеченні. [PERSON] згідно з довідкою № 2653 від 26 грудня 2023 року навчається на денному відділенні Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації (наказ про зарахування № 173 о/с від 14 серпня 2023 року). Курсант ДДУВС навчається за державним замовленням та перебуває на утриманні у ЗВО, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм: комунальними послугами. Термін закінчення навчання: 14 липня 2026 року. Позивач указує, що сини [PERSON] і [PERSON] знаходяться на її утриманні. [PERSON] надає матеріальну допомогу на навчання та утримання синів на власний розсуд і не в достатньому обсязі. Синам необхідні кошти на проїзд, щоденне харчування, сплату за проживання в місті Дніпрі. Позивач вважає, що [PERSON] може та має можливість сплачувати аліменти щомісячно на утримання синів [PERSON] та [PERSON] до закінчення ними навчання, а взагалі до 23 років. Добровільно [PERSON] відмовляється надавати допомогу в достатньому обсязі на період навчання синів [PERSON] і [PERSON] , хоча забезпечений, працездатний і в змозі утримувати разом із позивачем синів до закінчення ними навчання. Зазначає, що їй не відомо де і ким працює [PERSON] , його розмір заробітку. Постановленою суддею ухвалою від 01 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. 23\~травня 2024\~року відповідачем\~подано відзив\~на позовну\~заяву,\~згідно з\~яким [PERSON] \~заперечив проти\~задоволення позову.\~В обґрунтування\~заперечень послався\~на те,\~що виконує\~обов`язки,\~як батько,\~щодо утримання\~повнолітніх синів\~та перераховує\~грошові кошти\~безпосередньо на\~карткові рахунки\~синів декілька\~разів на\~місяць,\~що підтверджується\~копіями банківських\~виписок щодо\~руху коштів\~по карткам.\~Указує,\~що вимоги\~про стягнення\~додаткових витрат\~на проїзд\~та щоденне\~харчування,\~плату за\~проживанняє додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини та не є аліментами. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Сімейний Кодекс України передбачає стягнення додаткових витрат виключно на неповнолітніх дітей. Можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньку/сина чинним законодавством не передбачена. Вказує, що сини навчаються на бюджетній основі, як наслідок повністю або частково навчання проходить за державні кошти. Позивачем не надано належних доказів щодо розрахунку плати за навчання, розрахунку або квитанцій по оплаті за проживання у містах де вони навчаються, інших належних доказів які б підтверджували стягнення з відповідача аліментів заявлених у позові на користь позивача. Посилається на те, що позивач не надала розрахунку або договорів, які укладені з навчальними закладами та які могли б указувати на обґрунтовану вартість навчання, також не надано доказів щодо розрахунку проїзду до навчального закладу, адже сини весь учбовий час знаходяться та проживають у навчальних закладах на казарменому положенні й тільки на вихідних можуть приїхати до дому. Крім того, він як батько повнолітніх синів і надалі всіма зусиллями хоче сприяти їх вихованню, їх професійному розвитку та отриманню ними вищої освіти для подальшої їх реалізації у житті. Відповідач вважає, що кошти які він зараховує на картки своїх дітей на даному етапі у повній мірі відшкодовують їх витрати на навчання. Постановленою в судовому засіданні ухвалою від 05 червня 2024 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання 17 червня 2024 року сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову. [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність /а.с.31, 34/. Підтримали вимоги позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Судом установлено, що [INFO] [PERSON] вступила в шлюб зі [PERSON] . Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 152 від 17 липня 2004 року та змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.5/. Сторони у справі є батьками повнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченими копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16 листопада 2004 року та серії [NUMBER] від 09 березня 2006 року /а.с.5/. Згідно з належним чином засвідченою копією довідки Криворізького Навчально-наукового інституту Університету Внутрішніх справ від 13 грудня 2023 року № 6/515, [PERSON] навчається, як курсант, на другому курсі денної форми здобуття освіти Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ за кошти державного бюджету. На навчання зарахований наказом ДонДУВС від 22 серпня 2022 року № 378 о/с з 01 вересня 2022 року. Термін закінчення поточного курсу навчання 31 серпня 2024 року. загальний термін навчання становить три роки, закінчується 04 липня 2025 року. Перебуває на неповному державному забезпечення. Відповідно до належним чином засвідченої копії довідки відділу кадрового забезпечення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 26 грудня 2023 року № 2653, [PERSON] у 2023 році вступив до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації і навчається на першому курсі денного відділення (наказ про зарахування № 173о/с від 14 серпня 2023 року). Курсант ДДУВС навчається за державним замовленням та перебуває на утриманні у ЗВО, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм комунальними послугами. Термін закінчення навчання: 14 липня 2026 року. термін дії довідки до 31 грудня 2023 року. З наданої відповідачем у засвідченій копії виписки з рахунку [PERSON] від 14 травня 2024 року вбачається, що позивач в період з 10 січня 2024 року по 05 травня 2024 року здійснював перекази на картку [NUMBER] на суму 6 750,00 грн (в січні 400,00 грн, в лютому 850,00 грн, в березні 2 500,00 грн, в квітні 2 000,00 грн, 05 травня 1 000,00 грн) /а.с.20/. З наданої відповідачем у засвідченій копії виписки з рахунку [PERSON] від 14 травня 2024 року вбачається, що позивач в період з 29 січня 2023 року по 10 травня 2024 року здійснював перекази на картку [NUMBER] , одержувач [PERSON] , в загальній сумі 34 550,00 грн, з яких: в січні 2023 200,00 грн; в період з лютого 2023 року по травень 2023 року по 2 000,00 грн щомісячно; в червні липні 2023 року по 1\~000,00 грн; в серпні 1600,00 грн; у вересні жовтні 2023 року по 2 500,00 грн; в листопаді 2023 року 1 500,00 грн; у грудні 2023 року 2 750,00 грн; у січні 2024 року 2 000,00 грн; у лютому 2024 року 3200,00 грн; у березні 2023 року 4 600,00 грн; у квітні 2024 року 2 700,00 грн; 10 травня 2024 року 1 000,00 грн /а.с.21-22/. Також з заяв, поданих третіми особами, у співставленні з даними паспорту громадянки України [PERSON] /а.с.3/ вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою реєстрації позивача у [ADDRESS] . Заяви по суті справи, позиція сторін підтверджують існування між позивачем та відповідачем спору з приводу виду та порядку утримання повнолітніх синів, що продовжують навчання [PERSON] та [PERSON] батьком [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З урахуванням того, що судом установлено проживання третіх осіб із позивачем, а самі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти стягнення коштів на їх утримання на користь [PERSON] , суд відхиляє доводи відповідача про можливість самостійного звернення з позовом повнолітніх синів сторін, як підставу для відмови в задоволенні цього позову, оскільки позивач, в силу ст. 199 СК України також наділена таким правом, за умови відсутності заперечень синів. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,\~зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, судом установлено, що повнолітні сини відповідача - [PERSON] та [PERSON] навчаються на денній формі навчання. Доказів того, що треті особи мають самостійний дохід та, у зв`язку з цим, матеріальної допомоги від батьків не потребують суду не надано. При цьому, суд приймає до уваги довідку № 2653 від 26 грудня 2023 року, як достовірний доказ, навіть з урахуванням закінчення строку її дії на момент розгляду справи, оскільки доказів на підтвердження того, що станом на 17 червня 2024 року навчання [PERSON] завершене суду не подано, а довідка містить строк закінчення навчання, який перевищує строк дії довідки. Також суд ураховує доводи відповідача, що позивачем не надано доказів щодо розрахунку плати за навчання, квитанцій по оплаті за проживання у містах, де сини навчаються. Однак, згідно з висновком щодо застосування норм права, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/20347/20 від 01 грудня 2021 року, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. За таких обставин суд висновує про існування потреби [PERSON] та [PERSON] в утриманні зі сторони відповідача. Лише сам факт самостійного надання допомоги відповідачем у розмірі, визначеному ним самостійно, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки доказів на підтвердження існування домовленості між сторонами з приводу форми та розміру аліментів на утримання повнолітніх синів на період їх навчання, наявності інших правових підстав для висновку про існування між сторонами, або між відповідачем та третіми особами договору щодо розміру аліментів, врахування сторонами даних сум, як аліментних зобов`язань суду не надано. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так судом установлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу його синам на час їх навчання. Про це свідчить те, що відповідач надавав грошову допомогу в період з 29 січня 2023 року по 10 травня 2024 року у розмірі, визначеному ним самостійно. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, захворювань, які б перешкоджали можливості надання матеріальної допомоги суду не надано. Разом із тим, відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів на утримання його синів на час їх навчання. Доказів того, що сини позивача працюють у вільний від навчання час та мають можливість самостійно отримувати дохід суду не надано. Отже, у зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги матеріальне становище синів відповідача, які навчаються на денній формі навчання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище позивача, суд висновує, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання його синів, які продовжують навчання. Визначаючи розмір аліментів суд ураховує умови навчання [PERSON] та [PERSON] , які, кожен окремо, знаходяться на: неповному державному забезпеченні ( [PERSON] ); перебуває на утриманні у ЗВО, що включає забезпечення комунальними послугами ( [PERSON] ), навчання синів позивача за державним замовленням, відсутність інших доказів, окрім досліджених судом, які впливають на обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, відсутність доказів на підтвердження розміру доходу позивача. З урахуванням викладеного та враховуючи подані сторонами докази, суд визначає розмір аліментів по 1/8 частині всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] на кожного сина. Внаслідок чого суд, ураховуючи що позивач просила стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Щодо посилання відповідача на наявність підстав для відмови у задоволенні позову через те, що позивач обґрунтовує позов витратами синів на проїзд та щоденне харчування, плату за проживання, що на його думку відноситься до додаткових витрат на навчання та не є підставою для застосування положень глави 16 СК України, суд висновує таке. Як правильно зазначено відповідачем, главою 16 СК України на утримання повнолітніх синів, що продовжують навчання передбачено стягнення аліментів на період навчання і не передбачено стягнення додаткових витрат на дитину (положення ст. 201 СК України та правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2018 року у справі № 642/36/16-ц). Водночас, вимоги позивача стосуються саме стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів, що продовжують навчання. Як наведено у правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 346/103/17 від 23 січня 2019 року, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, на відміну від положень глави 15 СК України, яка розкриває зміст обов`язку батьків утримувати дитину (до досягнення нею 18 річного віку), норми глави 16 СК України регулюють обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, в тому числі і у зв`язку з продовженням ними навчання до 23 річного віку. Й на відміну від аліментів на утримання дитини, під час вирішення судом спору про участь в утриманні доньки/сина, які досягли повноліття та продовжують навчання обставини щодо витрат доньки/сина на проїзд та щоденне харчування, плату за проживання, придбання підручників у зв`язку з їх навчанням входить до складу аліментних зобов`язань, передбачених главою 16 СК України. Відтак, суд висновує про відхилення аргументів відповідача в цьому питанні. Що-ж до посилань відповідача на не доведення позивачем розміру витрат синів на проїзд та щоденне харчування, плату за проживання, придбання підручників, суд висновує, що, на відміну від положень ст. 185 СК України, за положеннями статей 199, 200 СК України сама наявність таких витрат, з огляду на принцип розумності та за умови самого факту навчання повнолітніх доньки/сина, презюмується і у цій категорії справ саме на відповідача покладено обов`язок спростувати наявність таких витрат або довести те, що розмір таких витрат є незначним чи не потребує врахування судом під час визначення розміру аліментів. Визначаючи дату, з якої слід стягувати аліменти, суд виходить з положень ч. 1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позивач, звернулася з позовом 11 березня 2024 року, відтак саме з цієї дати суд вважає за необхідне присудити аліменти. При цьому суд зазначає, що сплата відповідачем грошових сум в період з 11 березня 2024 року не позбавляє останнього можливості звернутися до державного або приватного виконавця у процедурі виконання судового рішення у цій справі за перерахунком аліментів та за умови підтвердження того, що третіми особами чи позивачем ураховано ці суми, як аліментні зобов`язання. Інші доводи та аргументи сторін, заявлені у заявах по суті справи, як самі по собі так і у сукупності не є підставою для задоволення позову чи відмови у ньому, а тому не аналізуються судом під час ухвалення рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі, викладеного,

Outcome: partial