Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 04.07.2021 в розмірі 26026,42 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8500,00 грн., строком на 14 днів з 04.07.2021 року, зі сплатою відсотків за ставкою 1,99% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У визначений строк, відповідач кредит не сплатила, внаслідок чого сформувалася заборгованість. 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором позики № 75866646 від 04.07.2021, що був укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі за Договором позики № 75866646 від 04.07.2021, що був укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Заборгованість відповідача станом на 15.03.2024 становить 26026,42 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8500,00 грн., відсотками на дату відступлення права вимоги 17370,86 грн., заборгованість з комісії 0,00 грн., нараховані 3% річних 19,56 грн., інфляційні втрати 136,00 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2024 за клопотанням представника позивача відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику учасників справи. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову з додатками за місцем його реєстрації, проте до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надійшло, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Судом встановлено, що 04.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75866646. Згідно п.1 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату від суми позики (а.с.5). Пунктом 2 Договору про надання позики визначено суму позики 8500,00 грн., строк позики - 14 днів, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування Позикою. Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура, наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики №75866646 від 04.07.2021 виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 8500,00 грн. відповідачу на платіжну картку, що підтверджується довідкою вих.№10/04-2023-37 від 10.04.2023 (а.с.6). З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 27 січня 2022 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором позики №75866646 від 04.07.2021 станом на 27.01.2022 складає 25870,86 грн., з яких сума заборгованості за тілом 8500,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування 17370,86 грн.(а.с.7-9). З розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість [PERSON] за договором позики №75866646 від 04.07.2021 станом на 10.01.2023 складає 26026,42 грн, з яких сума заборгованості за тілом 8500 грн, сума заборгованості по процентам за користування 17370,86 грн, 3% за користування коштами станом на 23.02.2022 становить 19,56 грн, інфляційні витрати станом на 10.01.2023 року становить 136,00 грн (а.с.10). З розрахунку заборгованості за договором №75866646 від 04.07.2021, складеного позивачем станом на 15.03.2024 вбачається, що розрахунок заборгованості відповідача здійснено за період з 10.01.2023 по 15.03.2024, де загальна сума заборгованості складає 26026 грн. 42 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 8500 грн, заборгованість за відсотками - 17370,86 грн, 3% річних 19,56 грн, інфляційні збитки - 136,00 грн (а.с.11). Відповідно до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування (оплату), прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів » і боржниками (а.с.12-14). Згідно витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75866646 від 04.07.2021 року; сума заборгованості складає 25870,86 грн., з яких сума заборгованості за тілом 8500,00 грн, сума заборгованості по процентам за користування 17370,86 грн (а.с.15-17). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Коллект Центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору (а.с. 18-22). Згідно витягу з реєстру боржників до договору № 10/-01/20023 від 10.01.2023 про відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75866646 від 04.07.2021, сума заборгованості складає 26026,42 грн. (а.с.23) Відповідно до ст.3 Закону України Про електронну комерцію»(далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 8500,00 грн. за тілом кредиту. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі 17370,86 грн, суд зазначає таке. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.7-9) позикодавцем - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» нараховані відсотки за користування кредитом за період з 04.07.2021 по 27.01.2022. Як зазначено вище, строк дії позики у договорі встановлений сторонами на 14 днів, тобто до 18.07.2021 включно, що також передбачено додатком №1 до договору (а.с.5 на звороті). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Враховуючи, що нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредиту, починаючи з 19.07.2021 слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Вимоги позивача про стягнення відсотків за період з 04.07.2021 по 18.07.2021 у сумі 2368,10 грн. підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує що відповідачем за договором було сплачено суму 8509,09 грн., яка підлягає відрахуванню із загального розміру заборгованості. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору необґрунтоване, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 10868,10 грн., яка складається з 8500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2368,10 грн проценти за користування кредитом за період з 04.07.2021 по 18.07.2021 з відрахуванням фактично сплачених коштів в сумі 8509,09 грн., що складає 2359 грн (10868,10 8509,09). В решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних за період з 27.01.2022 по 23.02.2022 у сумі 19,56 грн та інфляційних збитків за лютий 2022 в розмірі 136 грн, суд зазначає про таке. Статтею 625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно дост.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928). Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12.03.2020 року і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення). Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків є необгрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 2359 грн., що становить 9% позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 272,52 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 810 грн.

Outcome: partial