Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2024 року звернулася до Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального райвиконкому м. Дніпропетровська між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за № 810. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, стосунки яких сильно похитнулися від початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, розійшлися погляди на майбутні стосунки та плани. Приблизно більше ніж два роки поспіль сторони не проживають, як дружина та чоловік. Подружжя втратило почуття любові один до одного, не пов`язане спільними побутом, сімейним бюджетом, інтересами та захопленнями. Відповідач має власні інтереси та погляди на життя, проживає як у спільній з позивачем квартирі, так і за іншими адресами. Намагання врятувати шлюб остаточно втрачено. Подальше збереження шлюбу неможливе. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2024 року, у вказаній цивільній справі визначено головуючим суддею суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 29 травня 2024 року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила не надавати строк на примирення з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість засобами поштового зв`язку подав заяву, відповідно до якої просив розглядати цивільну справу без його участі. Не заперечував проти задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Зазначив, що не потребує строку на примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 вересня 1995 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального райвиконкому м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №\~810 (а.с. 7). Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони мають повнолітню дитину, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] не заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved