Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

представник позивача - адвокат Манукян М.А. звернулася до суду з позовом до Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить встановити факт родинних відносин між позивачкою та її батьками: [PERSON] та [PERSON] , встановити факт належності [PERSON] свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок №45 від 09.09.1994 року, та встановити факт прийняття позивачкою спадщини після смерті батьків. В обгрунтування позову вказала, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . На момент його смерті з ним проживала позивачка та його дружина - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, на день її смерті з нею проживала позивачка, яка доводиться її дочкою. У зв`язку із смертю батьків позивачки відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що оскільки позивачка фактично проживала з батьками на момент їх смерті, однак зареєстрована була за іншою адресою, виникла необхідність у встановленні факту прийняття спадщини, з метою оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Окрім того, у документах, які б підтверджували родинні відносини між позивачкою та її батьками, містяться помилки у їх прізвищах. Так, зокрема, у свідоцтві про народження позивачки помилково вказано прізвище позивачки та її померлого батька « [PERSON] », проте згідно паспорта, медичних та інших довідок, прізвище позивачки « [PERSON] » так само як і прізвище померлого батька « [PERSON] ». Також, перешкодою в оформленні спадкових прав позивачки в нотаріальному порядку є помилка допущена в прізвищі її батька " [PERSON] "- у свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок №45 від 09.09.1994 року. В підготовче засідання позивачка та її представник не з`явилися подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Якторів Золочівського району Львівської області, є [PERSON] та [PERSON] . З копій свідоцтв про смерть судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років, в с. Якторів Золочівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років, в с. Якторів Золочівського району Львівської області. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 07.03.1948 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Довідкою, виданою виконкомом Словітської сільської ради Золочівського району Львівської області, підтверджується, що останнім місцем проживання померлого [INFO] [PERSON] було [ADDRESS] . Заповіт від його імені не посвідчувався. Спадщину після його смерті прийняла дочка - [PERSON] , яка протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном померлого, взявши в користування речі домашньої обстановки та вжитку, та здійснила поховання батька. Окрім того, згідно довідки, виданої Словітським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , та її чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] , до моменту їхньої смерті проживали за адресою : [ADDRESS] разом із своєю дочкою- [PERSON] , яка вела з ними спільне господарство, побут та здійснила поховання своїх батьків. З копії паспорта громадянина України, належного позивачці - [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Якторів Золочівського району Львівської області, вбачається, що з 23.10.2018 року адреса місця її реєстрації - [ADDRESS] . Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Із досліджених матеріалів справи судом встановлено, що дійсно існують розбіжності у свідоцтві про народження позивачки, зокрема у її прізвищі та прізвищах її батьків " [PERSON] " , однак в інших документах, в тому числі в свідоцтві про смерть її батька - його прізвище вказано - " [PERSON] ". Водночас, згідно паспортних даних позивачки, її прізвище зазначено - " [PERSON] ", а прізвище її матері у свідоцтві про смерть - [PERSON] ". При цьому, інші дані, зокрема щодо дати та місця її народження, імені та по батькові та ін. повністю співпадають. Вказане дає можливість дійти висновку, що позивачка - [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому перешкод у вставноленні факту родинних відносин між зазначеними особами суд не вбачає. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, що видане 09.09.1994 року Золочівським МБТІ, на житловий будинок з приналежнимим до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Якторів Золочівського району Львівської області, такий, на підставі рішення виконкому Словітської сільської ради народних депутатів від 22.11.1993 року №42, належав [PERSON] . Разом з тим, як вже встановлено судом, [PERSON] проживав та був зареєстрований за вказаною вище адресою до дня своєї смерті. Зазначену обставину суд розцінює, як граматичну помилку в прізвищі власника даного житлового будинку, що в сукупності з іншими вищевказаними доказами дозволяє встановити факт належності зазначеного свідоцтва померлому [PERSON] . Враховуючи те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, необхідно позивачці для реалізації спадкових прав, суд приходить до висновку, що позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення. При вирішенні питання про задоволення позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини позивачкою після смерті її батьків, суд виходить з наступного. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Як встановлено судом, спадщина після смерті батька позивачки відкрилася 19.08.2002 року, та була прийнята позивачкою до 01.01.2004 року, оскільки остання, як спадкоємець першої черги за законом, вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, проживала у вказаному вище будинку і після смерті батька. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ,спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. ВС у постанові № 305/235/17 від 25.03.2020 року зазначив, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З огляду на наведене вище, суд, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, встановив факт прийняття позивачкою спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо спадщини після смерті матері позивачки - [PERSON] , то така відкрилася після 29.02.2012 року, а тому до спірних правовідносин застосовуються положення ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із досліджених судом доказів, судом встановлено, що позивачка фактично постійно проживала разом із своєю матір`ю - [PERSON] до дня її смерті - [INFO] . Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Встановлення в судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно позивачці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . Згідно листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу О.Цікало, нотаріусом повідомлено позивачку про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Такого висновку нотаріус дійшов, виходячи з того, що адреса місця реєстрації позивачки є відмінною від останнього місця проживання спадкодавців, не звернувши уваги на те, що позивачка постійно фактично проживала разом із своїми батьками за однією адресою: [ADDRESS] , до дня їх смерті. Відтак, строк для прийняття спадщини позивачкою не пропущено, оскільки остання, виходячи з норм законодавства, спадщину після смерті батьків прийняла. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Підсумовуючи вищезазначене та враховуючи те, що встановлення фактів, про які просить позивачка, необхідно їй для реалізації спадкових прав, визнання представником відповідача позову, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає до задоволення в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved