Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 24 січня 2009 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції, актовий запис № 22 (Копія свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 24 січня 2009 року). Від браку подружжя має неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем. Спору з відповідачем про місце проживання дітей подружжя не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, відповідач мешкає окремо від сім`ї. У зв`язку з цим, просить суд розірвати шлюб укладений між - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 24 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції, актовий запис № 22, а також стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 грудня 2023 і до повноліття дітей та судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп. 26 лютого 2024 року від відповідача на адресу суду надійшли пояснення, з яких вбачається, що [PERSON] народився [INFO] м. Харкові. Громадянин України, православний священик. Прийняв сан православного священика 29 червня 2011 року в м. Харкові. Основне місце роботи - храм святого мученика Іоанна Воїна м. Дружківки Покровського вікаріатства Київської Митрополії УПЦ, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , де він офіційно оформлений як найманий працівник. Несе послух настоятеля храму: виконую функції керівника релігійної громади, має в штаті храму близько 20 підлеглих. Відповідач разом з дружиною [PERSON] одружилися [INFO] в м. Дружківки та обвінчалися - 25 січня 2009 року. З початку 2009 по кінець 2013 ріку мешкали в м. Харків разом з батьком відповідача. З жовтня 2013 року подружжя переїхало на постійне місце проживання в [ADDRESS] . В шлюбі у подружжя народилися троє дітей: [PERSON] 2009 р.н., [PERSON] 2014 р.н., [PERSON] 2021 р.н. Всі 15 років подружнього життя дружина не працювала, знаходилася в декретній відпустці, народжувала та доглядала за дітьми. Родину приходилася утримувати відповідачу самостійно, грошима та продуктами харчування. Також допомагали батьки. В квітні 2022 року дружина з дітьми та її батьками поїхали в евакуацію до Дніпропетровської обл., де знаходились до 30 листопада 2022 року. Відповідач не покидав м. Дружківку протягом всього 2022 року, та продовжував виконувати своє церковне парафіяльне служіння. Також доглядав в цей час за квартирами і домом тестя та тещі за адресою: [ADDRESS] і мешкав до серпня 2022 року. Перед від`їздом відповідач забезпечив матушку з дітьми та її батьків грошима на суму близько 40 тис. грн. А в по дальшому надав ще близько 20 тис. грн. для оренди житла та проживання в м. Дніпро. Матушка з дітьми повернувшись з евакуації наприкінці листопада стала мешкати з батьками в домі за адресою: [ADDRESS] . З того часу дружина [PERSON] та її батьки [PERSON] та [PERSON] регулярно перешкоджають відповідачу бачитися з дітьми, провідувати їх, приходити в гості, гуляти з ними, займатись їх оздоровленням на водоймах та свіжому повітрі, не запрошують на дні народження дітей. Не дозволяють проводити з ними час особисто, а тільки в їх присутності. Пояснюють це тим, що діти не хочуть спілкуватися з відповідачем. Під впливом дружини та її батьків старша дочка не хоче повністю з відповідачем спілкуватися. Щоб відповідач не мав можливості бачитися з дітьми, дружина в односторонньому порядку виписала (зняла з реєстрації) його з власної квартири за адресою [ADDRESS] , від 15 вересня 2023 року. Тим самим залишивши просто неба в осінньо-зимовий період 2023-2024 року. Позивач з дітьми в зазначеній квартирі не живе, квартира наразі стоїть порожня, а мешкає разом з батьками в домі за адресою: [ADDRESS] . З жовтня 2023 року та по-сьогодні відповідач мешкає за адресою [ADDRESS] , іншим житлом забезпечити себе не в змозі, зважаючи на малий заробіток та нестабільну ситуацію в регіоні. На правах власності відповідач має 1/2 частку трикімнатної квартири в м. Харкові. Протягом 2023 року відповідач ремонтував цю квартиру, щоб дружина з дітьми мала змогу, у разі потреби, покинути прифронтову зону, та проживати в більш безпечному регіоні. На сьогодні квартира майже відремонтована та стоїть порожня. Другим співвласником цього житла є рідна сестра відповідача [PERSON] , проти проживання в квартирі сім`ї відповідача вона не заперечує. Дружина [PERSON] від такого варіанту відмовляється, чим ставить під загрозу власну безпеку та життя і наших дітей. Дружина постійно ігнорує право відповідача, щодо особистого спілкуванню з дітьми, наполягає, щоб він бачився з ними тільки в її присутності; не повідомляє про стан їх здоров`я, про те, як вони навчаються, в чому мають нагальні потреби матеріального забезпечення. Для з`ясування стану навчання дітей відповідачу доводиться особисто телефонувати класним керівникам в школу №6 м. Дружківки. За період 2023 року відповідач отримував в різних благодійних та волонтерських організаціях для харчування родини близько 300 кг продуктів. Особисто займався оформленням заявок для цього, забирав гуманітарну допомогу, доставляв до дому, заносив цей вантаж на восьмий поверх на руках. Відповідач не однократно пропонував купляти дітям одяг, продукти харчування, інші речі, але дружина від цього відмовляється, неохоче повідомляє в чому діти мають потреби, не дає змоги їх забезпечувати. Також він пропонував надавати гроші для утримання дітей через письмову розписку, вона відмовилася від такого варіанту, та вимагала, щоб гроші зачисляв на її банківську карту. Відповідача такий варіант не влаштовує, тому що, він заробляє гроші готівкою, і йому значно простіше передавати їх безпосередньо з рук в руки без зайвих операцій. На сьогодні відповідач не відмовляється утримувати дружину та дітей, особливо наголошує, що має змогу допомагати дітям в натуральній формі. А тому заперечує проти розірвання шлюбу з боку дружини [PERSON] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2023 року було відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2024 року судове засідання було відкладено. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 березня 2024 року провадження було зупинене та надано строк для примирення сторін до 17 червня 2024 року. Позивач до судового засідання не з`явилась, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу не визнав, вказав, що вважає необхідним збереження шлюбу. Підтримав усі заперечення викладені у письмових поясненнях. Що стосується вимоги про стягнення аліментів, він не заперечує. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 24 січня 2009 року, позивач [PERSON] , [INFO] (прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського управління юстиції Донецької області, актовий запис №22.(а.с.8) Від шлюбу подружжя мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .(а.с.9-11) Положенням статті 1 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 26 лютого 2024 року від відповідача надійшло клопотання про надання строку для примирення, ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 березня 2024 року провадження було зупинене та надано строк для примирення сторін до 17 червня 2024 року. У строк наданий судом сторони не примирилися. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Щодо позовних вимог, які стосуються стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Витягу №11/978/11.02.14 видана [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по теперішній час.(а.с.12) Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, суд відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) з відповідача на користь позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з 1 грудня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved