Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] також зареєстровіані у спірній квартирі. У зв`язку зі сметрю моєї сестри [PERSON] 05.10.2023 року виникла необхідність зареєструвати за адресою проживання померлої [PERSON] її чоловіка [PERSON] та їхню доньку [PERSON] , [INFO] . Реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] можливо лише за згадою зареєстрованих за вказаною адресою осіб. Однак,отримати згоду від другої сестри - [PERSON] наразі видається можливим оскільки вона на даний момент проживає разом зі своєю сім`єю на території ііншої держави -росії, з якою Україна розірвала диплопатичні відносини. Ухвалою суду від 12.02.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, позивач [PERSON] є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі внесених змін до договору найму жилого приміщення на однокімнату квартиру згідно з розпорядженням від 02.11.2014 №688 Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Разом з тим, як встановлено, у вказаній квартирі значаться зареєстрованими також відповідач - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Статтею 61 ЖК України закріплено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. За приписами статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У частині третій статті 71 ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки. Вказані вище висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 16.12.2020, справа № 571/1292/17. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] будучи зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] в такій не проживає впродовж тривалого часу, що підтверджується скриншотом переписки в месенджері «Вайбер», де вбачається, що отсання проживає на території росіїської федерації, що створює перешкоди у здійсненні позивачем права користування вказаною квартирою. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] в такій не проживає впродовж тривалого часу, реєстрація останньої у вищевказаній квартирі порушує права позивача [PERSON] на вільне користування квартирою, суд вважає позовні вимоги останнього про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved