Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, що 08.08.2015 сторони зареєстрували шлюб. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 шлюб розірвано. Від сумісного проживання сторони мають 2 спільних малолітніх дітей дочка [PERSON] , [INFO] і син [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишились з позивакою. Питання щодо подальшої участі відповідача в утриманні дітей позивач хоче вирішити в судовому порядку, оскільки відповідач вже три місяці не бажає убрати участь в матеріальному забезпеченні дітей. На підставі вищевикладеного позивач звертається до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 12000,00 грн, яка підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття, а також просить стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 08.04.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву. Відповідач позов визнає частково. Вважає, що позов необґрунтований, обставини описані в ньому не відповідають дійсності. Враховуючи матеріальне становище, відповідач зазначив що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно на одну дитину, або ж 4000,00 грн на обох дітей. Крім того просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. 23.04.2024 від позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив. У відзиві зазначила, що докази доводи відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, а тому задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та положення ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] і [PERSON] 08.08.2015 зареєстрували шлюб у Відділлі державної реєстрації актів цивільного стану рєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №163. Від даного шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 справа №127/6196/23 шлюб між сторонами розірвано. Діти разом з позивачкою зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, виданими департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради. Відповідач [PERSON] , зареєстрований як фізична особа-підприємець. Види економічної діяльності технічне обслуговування та ремонт автомобілів. Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) доходи відповідача за період з 2011 по 2022 склали 400 393,00 грн. Судом оглянуто квитанції, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що відповідач неодноразово здійснював переказ коштів на різні суми. Призначення платежу: аліменти. Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~з 1 січня встановлено прожитковий мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563,00 грн. для дітей віком від 6 до 18 років\~3196,00 грн. Зважаючи на положення ст. ст.\~141,\~180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволеннюі з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 8000,00 грн, яка підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 28.02.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч. 3\~ст. 141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано договір-квитанція №24 від 27.02.2024 за змістом якого розмір винагороди за надання правничої допомоги адвокатом Павловою В.Є. по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей становить 1500,00 грн. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями\~ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Надаючи оцінку наданим доказам суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, витрати пов`язані із розглядом цієї справи (оформленням позовної заяви), витрати відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням обставин справи та значення його для позивача. Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1500,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 807,47 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного та

Outcome: partial