Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Представник заявника адвокат Тарковська Т.В.в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві. В обґрунтування заяви посилається на те, що 24 лютого 1973 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане бюро ЗАГС Усть-Вимського району Комі АССР. У зареєстрованому шлюбі заявниця прожила в чоловіком понад 50 років, за цей час виховали двох доньок, набули майно, вели спільне господарство. [INFO] чоловік заявниці - [PERSON] помер. [PERSON] перебуває на обліку у ПФУ та отримує пенсію за віком. 27 вересня 2023 року вона звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, та 03 жовтня 2023 року отримала рішення Головного управління ПФУ в м. Києві, у якому їй було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки дата народження її чоловіка [PERSON] у свідоцтві про укладення шлюбу зазначена - [INFO] , а в його паспорті - [INFO] . Самостійно усунути наявні розбіжності не можливо, оскільки шлюб зареєстрований 24 лютого 1973 року в Усть-Вимського району Комі АССР РФ, а у зв`язку з повномасштабною триваючою збройною агресією РФ на території України, між країнами було розірвано усі дипломатичні відносини та відсутня будь-яка комунікація, тому остання позбавлена можливості самостійно звернутися із заявою до органів запису актів громадянського стану, що знаходиться на території РФ для внесення відповідних змін до актових записів цивільного стану та виправити виявлену помилку в свідоцтві про укладення шлюбу. 13 березня 2024 року заявниця отримала повідомлення Павлоградського відділу ДРАЦС у Павлоградському районі Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) в якому зазначено, що формування та направлення матеріалів справи щодо виправлення розбіжностей в актовому записі про укладення шлюбу не можливо на законодавчому рівні, оскільки Верховною Радою 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Отже, на даний час не визначено іншого порядку встановлення факту реєстрації шлюбу заявниці. Просить встановити факт реєстрації 24 лютого 1973 року в с. Вьоздіно Усть-Вимського району Комі АССР шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явилася, але в заяві просить розглядати справу без її участі. Представник заявника адвокат Тарковська Т.В. надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі сторони заявника, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого бюро ЗАГС Усть-Вимського району Комі АССР, [PERSON] , який народився [INFO] в місті Вездіно Усть-Вимського району Комі АССР, та [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Новокузнецьк Кемеровської області, зареєстрували шлюб 24 лютого 1973 року, актовий запис №6, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Тернівським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 15 серпня 2002 року [PERSON] , [INFO] , на стор. 10 є позначка щодо сімейного стану та зазначено про реєстрацію шлюбу 24 лютого 1973 року з [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, виданого 25 вересня 2023 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1824, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 76 років. Відповідно до ордеру № 01243серія ВП від 08 серпня 1983 року, виданого виконавчим комітетом Тернівської міської ради народних депутатів, [PERSON] та членам його родини: [PERSON] , 1950 року народження, - дружині; [PERSON] - доньці, [PERSON] - доньці, дозволено зайняти квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради від 27 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та разом з ним на день його смерті були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Головного управління ПФУ в м. Києві від 03 жовтня 2023 року [PERSON] було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки дата народження її годувальника у свідоцтві про укладення шлюбу зазначена - [INFO] , а в його паспорті - [INFO] . Відповідно до повідомлення Павлоградського відділу ДРАЦС у Павлоградському районі Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) в якому зазначено, що формування та направлення матеріалів справи щодо виправлення розбіжностей в актовому записі про укладення шлюбу не можливо на законодавчому рівні, оскільки Верховною Радою 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року встановлено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. У статтях 12-14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачена державна реєстрація народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені та смерті. Відомості, зазначені в актових записах про народження фізичної особи та її походження, шлюб, смерть, складених виконавчими органами сільських, селищних та міських рад на паперових носіях та в електронному вигляді, вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян протягом трьох робочих днів з дня надходження актового запису до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Пункт 3.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлює, що поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно з абз. 10 п. 9 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України (далі - Правила) повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, а також видача витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану при підтвердженні права особи на отримання даних документів та, в окремих випадках, родинних відносин між заявником та особою, щодо якої складено актовий запис цивільного стану. Відповідно до п. 1, 2 розділу IV Правил повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану та відділами державної реєстрації актів цивільного стану управлінь державної реєстрації, а також дипломатичними представництвами та консульськими установами України. Якщо оригінал свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, повторна видача свідоцтва здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису цивільного стану, складеного як в електронному вигляді, так і на паперовому носії. Повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану у такому випадку здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає повторно свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану або на підставі підтвердження про це відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання актового запису цивільного стану. Витребування та направлення відповідного підтвердження здійснюються в порядку та строки, встановлені пунктом 3.11 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382 (далі - Інструкція з ведення Реєстру). Згідно з п. 6, 7 розділу IV Правил громадяни України та особи без громадянства, які проживають в Україні, витребовують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, якщо інший порядок не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Документи про державну реєстрацію актів цивільного стану іноземців, осіб без громадянства та громадян України, які проживають за кордоном, витребовуються через дипломатичні представництва та консульські установи України за кордоном, а також через Міністерство закордонних справ України за заявою або анкетою (установленого зразка), підписаною особою, яка витребовує документи. Якщо договорами про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, установлений інший порядок витребування цих документів від компетентних органів іноземних держав, то діють правила, передбачені відповідним договором. Якщо договорами про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, установлений інший порядок витребування цих документів від компетентних органів іноземних держав, та діють правила, передбачені відповідним договором. У зв`язку з введенням воєнного стану відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 та військової агресії Російської Федерації проти України, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», зупинені дії у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 року, Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28 березня 1997 року, вихід з Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року. За таких обставин, суд приходить висновку, що в органах РАЦСу не зберігся відповідній запис, заявникові відмовлено в його відновленні через відсутність можливості перевірки його наявності в установленому законом порядку і запис може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт реєстрації шлюбу 24 лютого 1973 року в с. Вьоздіно Усть-Вимського району Комі АССР між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. На підставі викладеного,

Outcome: approved