Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позовна заява мотивована тим, що у травні 2004 року сторони зареєстрували шлюб. За час подружнього життя у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2020 році позивач звернувся до суду та заочним рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зауважує, що у 2016 році відповідач покинула позивача з дітьми та поїхала у невідомому їм напрямку. З того часу позивач самостійно опікується дітьми, відповідач жодним чином не цікавиться їхнім життям та розвитком, з дітьми не спілкується. Ще за час подружнього життя відповідач зловживала алкогольними напоями, у зв`язку із чим вчиняла фізичне та психологічне насильство відносно дітей, била їх та погрожувала, що накладе на себе руки, у разі якщо вони не будуть її слухатись. Таким чином, відповідач більш ніж 8 років ухиляється від своїх батьківських обов`язків та її дії свідчать про шкоду психологічному здоров`ю дітей у разі її присутності у їхньому житті. Відповідач будучи повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`являється, відзив на позовну заяву теж не надходив. Тому, з урахуванням думки позивача, ухвалою суду від 19 червня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду показав, що відповідач повністю усунулася від виконання батьківських обов`язків, понад 8 років ні позивач, ні діти з нею жодних контактів не мають. Крім цього, повідомив, що згідно рішення Служби у справах дітей Чернівецької РДА, визначено місце проживання дітей з батьком, а тому він як єдиний піклувальник неповнолітньої дитини має відстрочку від військової служби на період воєнного стану. Представник позивача в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та зазначив, що відповідачка систематично здійснювала психологічне та фізичне насильство відносно дітей під впливом алкоголю, що свідчить про шкоду дітям у разі її присутності у їхньому житті. Представник Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Юрковська Л.С. в судовому засіданні підтримала висновок Служби щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Суду показала, що повністю підтримує позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки. Зауважила, що сім`я [PERSON] з 2016 року перебуває на обліку у Службі. Ще з часу поставлення на облік, працівники Служби пояснювали позивачеві щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, але він постійно пояснював, що має надію на повернення дружини. Тому, на комісії було прийнято рішення щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком. До даного часу, місце знаходження відповідачки нікому не відомо, вона повністю усунулася від батьківських обов`язків. Обставини, за яких виховувалися неповнолітні діти сторін, а також психологічне та фізичне насилля, яке здійснювала відповідач по відношенню до дітей, під впливом алкоголю, дають Службі у справах дітей підстави стверджувати, що присутність відповідачки у житті неповнолітньої дочки [PERSON] матиме негативні наслідки для дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача. За час його спільного проживання з [PERSON] вона була свідком як та била дітей, які тікали до свідка для прихистку. Також, [PERSON] зловживала алкогольними напоями, під впливом яких ще більше зривалася на дітях. Більше 6 років тому вона пішла з дому та більше свідку нічого не відомо про неї. Дітьми опікується лише батько, він повністю взяв на себе їх виховання, розвиток та забезпечення. Свідок [PERSON] суду показала, що сторони по справі є їх батьками. Мати пішла з дому у 2016 році, з того часу, один раз зателефонувала до свідка з сестрою, але вони не захотіли та не хочуть цього спілкування. Суд, заслухавши покази позивача, свідків, думку представника Служби у справах дітей, дослідивши письмові матеріали справи дійшов висновку про задоволення позовних вимоги за наступних підстав. Шлюб між сторонами було зареєстровано 05 травня 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис № 7. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З показів допитаних судом свідків було встановлено, що за час спільного проживання відповідач регулярно била дітей, тобто вчиняла щодо них фізичне насильство, у зв`язку із чим діти тікали до сусідки аби та їх захистила. Під дією алкоголю [PERSON] ще більше зривалася на дітях. Судом встановлено, що відповідач покинула сім`ю орієнтовно у 2016 році. Відповідно до заочного рішення Чернівецького районного суду Вінницької області віл 31 січня 2020 року по справі № 150/635/19, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до акта обстеження умов проживання [PERSON] та його дітей від 05 лютого 2024 року, затвердженого Чернівецьким селищним головою, в сім`ї дуже теплі та дружні відносини, батько приділяє дітям дуже багато уваги. Завжди з ними проводить вільний час, вони з дітьми постійно святкують усі свята та мають свої традиції. Мати не приймає взагалі ніякої участі в житті дітей та їх вихованні. Вказане також стверджується довідками Чернівецької селищної ради Могилі-Подільського району Вінницької області від 03 березня 2021 року № №234, 236, 237 та від 04 вересня 2021 року № 1081. Відповідно до довідки від 05 лютого 2024 року № 16, виданої відділом освіти Чернівецької селищної ради мати [PERSON] контакту із закладом освіти н підтримує, із вчителями не спілкується. Вихованням дочки займається її батько [PERSON] . Дитина регулярно відвідує заняття у ліцеї, завжди охайна та доглянута. Батько спілкується з педагогами, які навчають його дочку, цікавиться шкільним життям своєї дитини. Договором про надання платної освітньої послуги № 99/73-1/23, стверджується, що повнолітня дочка сторін [PERSON] є здобувачем вищої освіти у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса. На підставі ухвали суду від 22 травня 2024 року службою у справах дітей Чернівецької селищної ради надано акт обстеження умов проживання неповнолітньої дитини [PERSON] від 04 червня 2024 року та висновок від 07 червня 2024 року № 551 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого встановлено, що з 2016 року діти живуть без матері, усі витрати по їхньому забезпеченні бере на себе їхній батько, з яким у дітей склалися дуже довірливі, щирі стосунки. Члени комісії показали, що знають сім`ю [PERSON] та свої батьківські обов`язки він виконує за двох, оскільки матір залишила дітей ще зовсім малими. Комісією встановлено, що діти забезпеченні усім необхідним для повноцінного життя та розвитку. Згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 49 рішення від 18.12.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, судом встановлено, що відповідач за час спільного проживання з дітьми вчиняла відносно них фізичне та психологічне насильство, діти ховалися від матері у сусідки, після розпивання алкогольних напоїв, ще більше зривалася на дітях. Вже тривалий час, а саме близько восьми років [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дочки, жодним чином не приймає участі в її житті та не цікавиться нею, що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку матері, а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно її дочки [PERSON] . Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів, які визнано належними та допустимими, в судовому засіданні беззастережно доведено доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до її дочки, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved