Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 04 березня 2017 року зареєстровав шлюб з [PERSON] у Коростенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 67 . Від шлюбу мають дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однією з головних підстав розірвання шлюбу є те, що [PERSON] проживає за кордоном, а він самостійно виховує та утримує дітей, Дану та Софію. Через це шлюб між ними фактично припинив існування, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Обов`язки щодо виховання та утримання дітей фактично покладені на нього. Тому подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам [PERSON] , у зв`язку з чим наполягаємо на його розірванні. Просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 04.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №67 (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 04 березня 2017 року). Одночасно просить після розірвання шлюбу, дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] залишити на проживання разом з батьком [PERSON] , який самостійно їх виховує і утримує. 28.05.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 07.06.2024 року. Відповідач надала суду заяву, у якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.03.2017 року, який був зареєстрований Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 67. Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. \~ \~ \~ \~В резолютивній частині позовної заяви позивач просить залишити\~ дітей проживати з ним та на його утриманні. При цьому\~ матеріали справи не містять будь-яких обґрунтувань щодо наявності між сторонами спору з\~\~ питання\~ визначення місця проживання дітей.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вирішення спору про місце проживання малолітньої дитини має відбуватись з урахуванням положень ст.161 та ч.4 ст.19 Сімейного Кодексу України, тобто за обов`язкової згоди органу опіки та піклування та за наявності письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та з роз`яснень \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. \~ \~ \~ \~І матеріалів справи слідує, що між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей не має, тому з урахуванням вищенаведеного суд не вирішує дане питання, оскільки місце проживання дітей визначено за згодою батьків. \~ \~ \~ \~Наразі у державі введено воєнний стан , а позивач є особою призовного віку, тому Верховний суд звернув увагу на те, що створення штучних правовідносин та намагання позивачів у питаннях визначення місця проживання дітей застосувати способи захисту сімейних прав та інтересів дитини з метою звільнення з військової служби, а також уникнення від призову на військову службу під час мобілізації є неприпустимими. \~ \~ \~ \~ З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial