Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

18.03.2024 року позивач [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] , яким,\~враховуючи уточнення\~до позовних\~вимог від\~03.06.2024\~року вх.№8520)\~просить стягнути\~з останнього\~в її\~користь 7\~612,\~27\~грн.\~витрат,\~понесених на\~лікування,\~10000,00\~грн.\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~4913,33\~грн.\~втраченого заробітку\~внаслідок втрати\~працездатності,\~а також\~6000,00\~грн.\~витрат,\~понесених на\~оплату правової\~допомоги.В обгрунтування позову зазначила, що 02.11.2023 року о 20:36 год. по [ADDRESS] [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Honda Prelude», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, наближаючись до пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість , не зупинився, не надав дорогу пішоходам, внаслідок чого здійснив наїзд на неї. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.11.2023 року у справі №459/3700/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850 грн. Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження та в період з 02.11.2023 року по 07.11.2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Червоноградської ЦМЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки, забій м`яких тканин шийного відділу хребта, забій правого колінного суглоба, а з 09.11.2023 року по 24.11.2023 року - на амбулаторному лікуванні через постійні головні болі, головокружіння. За вказані періоди лікування нею понесені витрати на придбання ліків у сумі 7612, 27 грн. Окрім цього, у зазначені періоди вона у зв`язку із втратою працездатності не могла працювати, тому вважає, що їй повинен бути відшкодований втрачений заробіток, виходячи із розрахунку 6700 грн. (мінімальна заробітна плата) : 30 (днів) х 22 (дні період лікування) = 4913,33 грн. Також вказує, що протиправними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона зазнала фізичні страждання (біль), тривалий час відчувала гнітючі переживання, у неї значно погіршилось самопочуття, довгий час вона перебувала у депресивному стані, більше двох місяців не могла повернутися до звичайного способу життя, оскільки відчувала головні болі та недосипання, яких до ДТП не було. Внаслідок перенесених негативних змін у своєму житті, тимчасової відірваності від активного соціального життя, змін настрою, порушення сну та неприємних сновидінь, постійної емоційної напруги, нервозності, дратівливості, вона щоденно зазнає душевних страждань. Наведені обставини викликають у неї неабиякі моральні страждання. Вона змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Окрім цього, звертає увагу і на поведінку відповідача, який навіть не вибачився за свої дії та не бажає відшкодувати шкоду, що ще більше посилює її моральні страждання та переживання. Враховуючи характер та тривалість завданих моральних страждань, виходячи з вимог розумності та справедливості, відшкодування заподіяної моральної шкоди оцінює в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 04\~квітня 2024\~року відкрито загальне позовне провадження та визначено відповідачу 15-ти денний строк подання відзиву, який одночасно являється строком для пред`явлення зустрічного позову, призначено підготовче судове засідання на 13.05.2024 року, яке відкладено на 17.07.2023 року. 13.05.2024 року подано відзив на позов, у якому відповідач висловився про те, що позов в повному обсязі не визнає. Зазначив, що до позову долучені копії фіскальних чеків про придбання медичних препаратів, а також документи про витрати за проведення КТ головного мозку, однак, вважає, що такі не підтверджують як факту придбання таких саме позивачем, проходження обстеження останньою, так і необхідності зазначених у чеках ліків позивачу для лікування. Наголошує, що докази призначення позивачу безпосередньо медичних препаратів, вказаних у фіскальних чеках, та в такій кількості, не надані. Також звертає увагу, що у фіскальних чеках вказується, що оплата здійснювалася з іншого мобільного телефону, ніж той, що вказаний у позовній заяві. За наведених обставин не погоджується із заявленою сумою відшкодування. Щодо вимоги про стягнення коштів на відшкодування втраченого заробітку, то з цими вимогами також не погоджується, оскільки, на його думку, позивачка має право на страхові виплати. До того ж, до позову не додані ані листки непрацездатності, ані медичні висновки, які є підтвердженням непрацездатності, а тому, вважає, що вказана вимога не може бути задоволеною. Також вважає, що заявлений розмір моральної шкоди не є розумним розміром відшкодування шкоди, і у даному випадку є несправедливим, а тому в цій частині позов заперечує. За клопотанням представника позивача, підготовче судове засідання 13.05.2024 року відкладено на 03.06.2024 року. Ухвалою від 03.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01.07.2024 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з підстав, наведених у такому, додатково пояснила, що на даний час продовжує приймати медичні препарати по мірі необхідності, просить позов задовольнити. Представник позивача адвокат Огорілко Ю.В. у судовому засіданні також підтримав доводи позовної заяви. Представник відповідача\~ адвокат\~Бордюк М.Й.\~у судовому\~засіданні позов\~визнав частково,\~висловився про\~те,\~що сума\~витрат на\~лікування та\~розмір моральної\~шкоди є\~завищеними.\~В іншій\~частині позову,\~послався на\~підстави,\~аналогічні викладеним\~у відзиві. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2023 року о 20:36 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Honda Prelude», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул.Ст.Бандери, 21, у м.Червонограді Львівської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, та госпіталізована у Центральну міську лікарню Червоноградської міської ради. Згідно постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 28.11.2023 року у справі №459/3700/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850 грн. Згідно постанови він 02.11.2023 року о 20:36 год. по вул.Ст.Бандери, 21, у м.Червонограді Львівської області, керуючи транспортним засобом «Honda Prelude», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, наближаючись до пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, не надав дорогу пішоходам, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.12.1, 18.1 ПДР України. Як вбачається із копії витягу з історії хвороби №13799, [PERSON] , 1993 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Червоноградської центральної лікарні з 02.11.2023 по 07.11.2023 року з діагнозом: ЗЧМТ; струс головного мозку; забійна рана лобної ділянки; забій м`яких тканин шийного відділу хребта; забій правого колінного суглоба. [INFO] [PERSON] оглянута отоларингологом, яким діагностовано останній забій м/т спинки носа. 03.11.2023 року хворій проведено обстеження, зокрема КТ голови, рентгенограми окремих ділянок тіла. [PERSON] призначено відповідне лікування із зазначенням переліку медичних препаратів, а саме: ксефокам, магнезія, дексаметазон, емсеф, омез, лакто, амбрія, біфрен, фуросемід, декспро, серрата, фастум гель, бандаж на коліно. Після стаціонарного лікування хвора виписана під спостереження невропатолога та сімейного лікаря із рекомендацією приймати наступні медичні препарати: Аертал, СерфатаЮ, Абіфлокс, Біфрен (а.с.9,10). Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди не застрахована (а.с.25). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до частини першої 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У судовому засіданні за участю позивача та представників сторін досліджувалися оригінали квитанцій та чеків на придбання медичних препаратів, наданих позивачем, з яких встановлено, що медичні препарати придбані у період перебування позивача на лікуванні. При цьому, судом враховано пояснення позивача про те, що ліки придбавалися за призначенням лікарів, також придбавалися супутні ліки для підтримки стану здоров`я. За рекомендаціями лікарів придбалися ліки також в період амбулаторного лікування. Оцінюючи надані квитанції, суд визнає їх належними та допустимими доказами витрат на лікування, які відповідають призначеним лікам та застосовуються для лікування травм, які спричинені внаслідок ДТП. За розрахунком наданих чеків загальна сума витрачених грошових коштів складає 7\~612,27 грн. (1143,87 грн. +1026,35 грн +897,40 грн +171,36 грн. +386,60 грн. +750 грн. +3157,68 грн +79,01 грн = 7 612,27 грн.) Враховуючи зазначене, дійшов висновку, що з відповідача у користь позивача слід стягнути 7 612, 27 грн. витрат, понесених на лікування, відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення втраченого заробітку, то суд виходить з того, що така величина позивачем помилково розрахована виходячи із мінімальної заробітної плати. Як встановлено із матеріалів справи (копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) (а.с.6) та з пояснень позивача, остання зареєстрована як ФОП та отримує доходи від підприємницької діяльності. За ч.1 ст.1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Проте, позивачем не подано до суду даних податкового органу, із яких можливо було б визначити дохід, втрачений внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи-підприємця, тобто позивача. З огляду на наведене, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача 4913,33 грн. на відшкодування втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з положеннями ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня2022 року у справі № 635/6868/16-ц. При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди. Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17. На підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, останнім надано до суду, зокрема, постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 28.11.2023 року у справі №459/3700/23, що набрала законної сили, яка підтверджує протиправність діянь відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою, що була завдана позивачу, і протиправним діянням відповідача і його вини в її заподіянні. Вказані обставини не заперечувались учасниками справи у судовому засіданні. Разом з цим, суд звертає увагу, що по своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа. На підставі викладеного та враховуючи обставини справи, зокрема перенесені позивачем фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень; ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень, її моральні страждання, зумовлені тимчасовою втратою працездатності через отримані травми; тривалість лікування; втрату усталеного способу життя, поведінку винної особи у ДТП, а саме, те, що з самого початку події [PERSON] не надав добровільно матеріальну допомогу потерпілому, суд вважає, що розумним і справедливим грошовим відшкодуванням позивачу моральної шкоди буде у розмірі 5000 грн. Крім цього, згідно статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У позовній заяві позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав: Договір на надання юридичних послуг від 12.11.2023 р.; акт виконаних робіт від 15.03.2024 р., згідно якого надано наступні юридичні послуги: ознайомлення зі справою, збір документів, ознайомлення з нормативно-правовою базою, підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів; квитанцію від 15.03.2024 р., згідно якої позивачем сплачено адвокату 6000 грн. за надану правову допомогу. Сторона відповідача будь-яких клопотань про неспівмірність витрат на правову допомогу чи зменшення таких не подавала. Таким чином, відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України, із врахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, часу їх виконання, складності справи, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн., а також в дохід держави судовий збір в сумі 3\~633,60 грн. За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в межах зазначених вище.

Outcome: partial