Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] , законний представник якої [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) до Ставищенської селищної\~ради Білоцерківського\~району Київської\~області (Київська область, Білоцерківський район, смт. Ставище, вулиця Цимбала Сергія, 35/1), треті особи [PERSON] ( [ADDRESS] ),\~ [PERSON] \~( [ADDRESS] ),\~ [PERSON] \~( [ADDRESS] ) з посиланням на наступне. Відповідно до погосподарських книг Журавлиської сільської ради Київської області за 1986-1990 роки та за 1991-1995 роки, довідки Ставищенської селищної ради Київської області №42 від 25.01.2023 року житловий будинок [ADDRESS] відносився до майна двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, з вищевказаного житлового будинку [PERSON] вибув в 2006 році, [PERSON] вибув в 2007 році, [PERSON] вибув в 2007 році, протягом більше 15-ти років не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і пропустили згідно ст. 257 ЦК України строк позовної давності щодо цих вимог. 20 березня 2013 року [PERSON] заповів вищевказаний житловий будинок [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах кожній, все інше майно - [PERSON] . Ринкова вартість будинку становить 280000 гривень. 03.11.2017 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224282801:01:008:0702 площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яка безоплатно передана йому 22.09.2017 року рішенням №240 Журавлиської сільської ради. Вартість вказаної земельної ділянки - 243231.16 гривень. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього, крім спадкоємців за вищевказаним заповітом [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцями померлого першої черги за законом є: дружина [PERSON] , син [PERSON] ; син [PERSON] ; син [PERSON] . Непрацездатна за віком дружина спадкодавця [PERSON] подала до Ставищенської державної нотаріальної контори заяву по відмову від прийняття спадщини та від виділення їй частки в спільному майні подружжя. 07.08.2023 року [PERSON] оформила свої спадкові права і за реєстром № 914 отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, та за реєстром № 915 свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори постановами від 07.08.2023 відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, кожній на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку, через відсутність правовстановлюючого документу. Позивачі з урахуванням заяви [PERSON] (а.\~с.\~111) просять суд після смерті [INFO] [PERSON] визнати: -\~за [PERSON] \~та [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, за кожною, на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку вартістю 70000 грн., -\~ за [PERSON] право власності на 1/4 частину вищевказаної земельної ділянки, кадастровий номер 3224282801:01:008:0702, площею 0.2500 га,, вартістю 60807,79 гривень, - за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину вищевказаної земельної ділянки, вартістю 60807,79 гривень, -\~за [PERSON] право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/2 частину зазначеного житлового будинку вартістю 140000 гривень та право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки вартістю 121615,58 гривень. Ухвалою Ставищенського районного суду від 26.04.2024 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 52 - 53). В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] законний представник малолітної [PERSON] - [PERSON] (а. с. 16) в підготовче судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 127, 128, 129, 132), відповідно до позовної заяви (а. с. 6) просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Ставищенської селищної\~ради Білоцерківського\~району Київської\~області в підготовче судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи вказана селищна рада повідомлена належним чином (а. с. 130), представник відповідача Ставищенської селищної ради Цимбалюк А. Ю. подав до суду заяву про визнання позову та слухання справи у відсутність представника селищної ради (а. с. 100). Треті особи [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в підготовче судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 121, 126, 131,) Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Журавлиської сільської ради за 1986-1990 (а. с. 21 - 24), та довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 25.01.2023 (а. с. 20) житловий будинок [ADDRESS] , 1975 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , членом його дружина [PERSON] , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, кожен на його частину. Їх діти вибули з вказаного двору відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 17.04.2024: [PERSON] в 2006 році, [PERSON] в 2007 році, [PERSON] в 2005 році (а. с. 25) і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.), втратили право на витребування своєї часки в майні колгоспного двору. Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224282801:01:008:0702, площею 0,2500 га цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , на якій розташований спірний будинок, зареєстровано за [PERSON] \~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~ 03.11.2017 року (а. с. 27). Вартість вказаної земельної ділянки - 243231.16 гривень (а. с. 29). Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 43 - 45) на вказаній земельній ділянці, крім спірного\~ житлового будинку «А-1» (1975 року побудови) загальною площею 84,80 м2, житловою площею 46,0 м", з прибудовою літера «а» та ґанком літера «аі» (1980 року побудови) розташовані наступні господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі літера «В/п» (1976 року побудови), літня кухня літера «Б» (1988 року побудови)), сарай-прибудова літера «в» (1988 року побудови)), сарай літера «В» (1976 року побудови), убиральня літера «Г», сарай -прибудова літера «д» (1988 року побудови), гараж літера «Д» (1976 року побудови), огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3. Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 280000 гривень (а. с. 48). Згідно довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № 1612 від 15.08..202016 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 42). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не здійснена (а. с. 89, 90). Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с. 71-99) [INFO] [PERSON] помер (а. с. 76), після смерті якого Ставищенською державною\~нотаріальною конторою\~23.01.2023\~заведена спадкова\~справа \~№ 70172666\~(а.\~с.\~25). За життя [PERSON] 20 березня 2013 року склав заповіт, посвідчений секретарем Журавлиської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким заповів вищевказаний житловий будинок [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах кожній, все інше майно - [PERSON] (а. с. 78, 74). Позивачі [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкодавця а. с. 80, 81, 82) спадщину за\~заповітом після\~смерті [PERSON] \~прийняли,\~ подавши до Ставищенської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а. с. 71, 72). Дружина спадкодавця [PERSON] (а. с. 82), яка на час смерті постійно проживала разом з ним (а. с. 77), у встановлений шестимісячний строк подала до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1261, 1273 ЦК України (а.с. 73.). Інші спадкоємці за законом першої черги - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (діти спадкодавця (а. с. 23) - треті особи) заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавали. До спадкового майна спадкодавця [PERSON] наряду з іншим майном належали: частина вищевказаного житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка, кадастровий номер 3224282801:01:008:0702, площею 0,2500 га цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, право власності на яку за спадкодавцем було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.11.2017 (а. с. 89 зв.). На заяву законних представників неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] (а. с. 88) постановами від 07.08.2023 року за № 437/02-31 та за № 438/02-31 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] та [PERSON] , кожній, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок через відсутність реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок та ненадання правовстановлюючого документа, водночас, зазначивши в постанові № 438/02-31, що спадкове майно - земельна ділянка для обслуговування житлового будинку [PERSON] не заповідана (а. с. 96. 97). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя, як голова колгоспного двору, та його дружина [PERSON] , як член двору, набули право\~власності, кожен, на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку як частку\~в майні колгоспного двору, а після смерті [INFO] [PERSON] його внуки [PERSON] та [PERSON] набули право власності в порядку спадкування за заповітом, кожна, на частину зазначеного будинку, а [PERSON] , крім того, також набула право власності в порядку спадкування за заповітом на частину вищевказаної земельної ділянки кадастровий номер 3224282801:01:008:0702 , на якій розташований спірний житловий будинок. При вирішенні питання щодо визнання за дружиною спадкодавця [PERSON] та за малолітньою [PERSON] права власності на відповідні частини вищевказаної земельної ділянки кадастровий номер 3224282801:01:008:0702\~ площею 0, 25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований спірний житловий будинок, слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У частині першій, четвертій статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі 686/9580/16-ц (провадження № 61-3478св18) зроблено висновок, що "земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України". З урахуванням викладеного, оскільки, як зазначено вище, [PERSON] , як член двору, набула право\~власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку як частку\~в майні колгоспного двору, а після смерті [INFO] [PERSON] його онука [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за заповітом на частину зазначеного будинку, - суд вважає, що слід визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, на якій\~розташований спірний\~житловий будинок,\~за [PERSON] право власності на 1/4 частину вищевказаної земельної ділянки. Таким чином. позовні вимоги позивачів є обгрунтованими, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Враховуючи, що відповідно до позову позивачі понесені витрати по сплаті судового збору беруть на себе - суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved