Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 06.11.2022 року в салоні «Атмосфера» розташованого за адресою: Нове шосе, 8 а, Буча, Київська обл., 08292 фізичною особою-підприємцем [PERSON] позивачці були манікюрні послуги. Відповідачка орендувала окремий кабінет в салоні «Атмосфера». За надані манікюрні послуги позивачкою були сплачені готівкою кошти у сумі 550 гривень. Через деякий час після отриманих манікюрних послуг у позивачки почали боліти кутикули майже на всіх пальцях рук, адже під час манікюру пальці оброблялися фрезою та було боляче. Також, після обрізання кутикулів залишилися значні порізи, що завдавало позивачці істотного дискомфорту. На наступний день після манікюру у позивачки на двох нігтях пальців правої руки почалося запалення, ще через декілька днів набряк і запалення на пальцях правої руки перейшло під нігті. Свербіння, біль залишалися. 30.11.2022 року позивачка зателефонувала відповідачці та за її порадою знову записалася до неї на повторний прийом та розповіла про вказані вище проблеми, які виникли після зробленого 06.11.2022 року манікюру. За порадою відповідачки на повторному прийомі були зроблені профілактичні заходи, а саме знято гелевий лак та нанесено гігієнічний манікюр. Вартість наданих послуг склала 300 грн. Оскільки після 30.11.2022 року ситуація за результатом нанесення гігієнічного гелю не поліпшилась, позивачка була змушена 12.12.2022 року відвідати лікаря-подолога. За висновком подолога від 12.12.2022 року: Парамехія околонігтьова, спровоковано травмою кутикулу, причиною цього став манікюр. Рекомендації лікування: \~ \~ \~ \~зняти ньогтьову пластину. Використовувати противозапалювальні препарати. Відновлювати нігті до 6 місяців, сивороткою для нігтів. 13.01.2023 року позивачка в рамках процесу лікування відвідала подолога. Данні огляду: Оніхолізіс на двох нігтях правої руки. Внаслідок травмування росткової зони нігтів травматичний манікюр). Рекомендації: \~ \~ \~ \~Протезування нігтьової пластини 2-х нігтів 2 р. в місяць. Продовжувати капати на нігті сиворотку для відновлення. В результаті лікування позивачкою було витрачено 5 665 грн. 26.12.2022 року позивачка скористалася послугою дерматолога. З метою врегулювання вказаної негативної для позивачки та відшкодування завданої внаслідок неякісного манікюру шкоди здоров`ю, 13 січня 2023 року позивачка направила претензію на юридичну адресу реєстрації відповідачки як ФОП (Адреса реєстрації підприємницької діяльності: [ADDRESS] ). Претензія повернулася у зв`язку з письмовою відмовою адресата в отриманні (докази додаються); на адресу фактичної діяльності ( [ADDRESS] ) - претензія вручена особисто 18.01.2023 року. До дня подання позову, відповідачка жодним чином не відреагувала. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування матеріальної шкоди за неякісно надані послуги 6 515 грн., 8 000 - компенсації моральної шкоди, а також стягнути витрати на правову допомогу у сумі 12\~400 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2023 року справу відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 14.08.2023 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так, 06.11.2022 року відповідач, здійснюючи підприємницьку діяльність, зробила манікюр позивачці. Остання добровільно погодилась на отримання послуг [PERSON] . Крім того, [PERSON] була постійною клієнткою відповідачки протягом останніх 6-ти місяців. Після проведеного манікюру, а саме 30.11.2022 року, [PERSON] , повторно записалась на проведення манікюру, повідомила, що декілька днів назад почались проблеми з нігтями. Послуга з надання манікюру 30.11.2022 була надана не в повному обсязі (не чіпаючи пошкоджений ніготь), а також було рекомендовано [PERSON] звернутись до лікаря для вирішення питання з нігтями. Проте, 12.12.2022 року позивачка звернулась до подолога ФОП [PERSON] , яка надала відповідачу консультативне заключення подолога від 12.12.2022року та від 13.01.2023 року. Пізніше, 26.12.2022, року, [PERSON] звернулась до лікаря-дерматолога [PERSON] . КНП «Бучанський консультативно-діагностичний центр» БМР. Лікар-дерматолог надав консультативний висновок, згідно якого, направив позивача на обстеження, а саме лабораторний аналіз на оніхомікоз. Водночас ніякого діагнозу лікар-дерматолог [PERSON] не встановив. Згідно переліку Номенклатури лікарських спеціальностей, затв. Наказ Міністерства охорони здоров?я України 22.02.2019 № 446, такої спеціальності «подологія» та «лікар-подолог» немає. Тому встановлювати будь-які діагнози та призначати лікування така особа (подолог) не має права. Крім того, у висновку подолога ФОП [PERSON] від 12.12.2022 року зазначено, що остання зняла [PERSON] залишки гель-лаку. Починаючи з 07.12.2022 року, позивачка, шляхом листування в соціальних мережах, месенджерах почала звинувачувати відповідачку в професійній некомпетентності, вимагати грошові кошти на лікування свого здоров?я та компенсацію моральної шкоди. Будь-яких документів, які підтверджували некомпетентність, вину, яка полягає в наданні неякісних послуг та документів, які б підтверджували нанесення відповідачем позивачу моральної шкоди немає. Крім того, позивачка зволікала із візитом до лікаря, аби встановити причинно-наслідковий зв?язок між шкодою здоров?ю та наданою послугою, однак звернулась до «подолага», який зробив позивачці нібито лікувальні процедури. Серед численних внутрішніх і зовнішніх факторів, що можуть сприяти розвитку запалень нігтів відмічають ендокринопатії (цукровий діабет, ожиріння, захворювання щитоподібної залози): порушення кровообігу кінцівок (серцева недостатність, ангіопатії різного генезу, облітеруючий ендартеріїт, варикозне розширення вен, хвороба Рейно, лімфостаз тощо); зниження імунітету, тривале використання лікарських засобів (антибіотиків, кортикостероїдів, цитостатиків); деформацію та аномалії розвитку стоп (плоскостопість, вузькість міжпальцевих проміжків та ін.); зміну структури нігтьових пластинок через дистрофічні процеси різної етіології або механічної травми нігтя, гіпергідроз та ін. Крім того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання послуг неналежної якості відповідачем. Позивач долучила до позовної заяви копії фотографій нігтів, проте дійсно встановити що це нігті позивачки неможливо, також неможливо встановити коли ці фотографії були зроблені. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, через канцелярію подала клопотання, в якому просила відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні від 21.05.2024 року було допитано в якості свідка [PERSON] . Свідок надала пояснення, що вона є керівником центру по подології. До неї звернулась позивачка з запаленням кутикули на руці. Запалення кутикули відбулось внаслідок травмування шкіри. Позивачка повідомила [PERSON] , що після візиту до майстра манікюру, в позивачки почалось запалення. Вперше до подолога позивачка звернулась 07.12.2022 року, в позивачки були травмовані всі нігті, а запалення було на двох нігтях. [PERSON] порекомендувала позивачці звернутись до лікаря. Позивачка звернулась до [PERSON] повторно для відновлення нігтьової пластини. Свідок зазначила також, що подолог не є лікарем та в України немає навчальних закладів, де навчають подології. Відповідно до ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.11.2022 року в салоні «Атмосфера» розташованого за адресою: [ADDRESS] фізичною особою-підприємцем [PERSON] були манікюрні послуги [PERSON] . Вважаючи проведену процедуру неякісною позивачка звернулася до кабінету апаратного педікюру ФОП [PERSON] . Відповідно до консультативного висновку подолога ФОП [PERSON] від 12.12.2022 року, було встановлено діагноз: Парамехія околонігтьова. Спровоковано травмою кутикулу, причиною цього став манікюр. Згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «Бучанський консультативно-діагностичний центр» БМР лікаря-консультанта [PERSON] від 26.12.2022 року, в результаті огляду [PERSON] встановлено підозру на оніхомікоз та рекомендовано здати аналіз на оніхомікоз. Відповідно до консультативного висновку подолога ФОП [PERSON] від 13.01.2023 року, за даними огляду [PERSON] встановлено оОніхолізіс на двох нігтях правої руки. Внаслідок травмування росткової зони нігтів (травматичний манікюр). Споживачем, права якого захищаються на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», є громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). За змістом ч.1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року при розгляді справи №753/5834/16-ц дійшов висновку про те, що зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в силу положень ст.ст. 12-13, 81 ЦПК України зобов`язана довести факт завдання шкоди ФОП [PERSON] , а також її розмір. У свою чергу, відповідач повинна довести, що шкоду завдано не з її вини. Разом з тим, надані позивачем консультативні висновки подолога ФОП [PERSON] , в яких зазначено, що запалення кутикули та травматизація нігтьової пластини відбулось саме через манікюр, на думку суду, не може бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки згідно переліку Номенклатури лікарських спеціальностей, затв. Наказ Міністерства охорони здоров?я України 22.02.2019 № 446, спеціальність «подологія» відсутня, а отже ФОП [PERSON] не є експертом або спеціалістом в даній області. Крім того, з долучених до позовної заяви фото нігтів неможливо встановити, чи дійсно це нігті позивачки, а також неможливо встановити період, у який ці фотографії були зроблені. За таких обставин, слід дійти висновку про те, що доказами, наявними в матеріалах справи не доведено факту завдання їй шкоди за участю відповідача, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач як споживач послуг, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви. Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 р. № 590, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. Оскільки у задоволенні вимог позивачу відмовлено, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed