Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

В серпні 2023 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України спричинену моральну шкоду в сумі 178\~854,86 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 14.09.2019 відносно нього інспектором патрульної поліції 1-ої роти 3-го батальйону УПП в Дніпропетровській області Піскуном Д.В. було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255,00 грн. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.04.2021 (справа №932/14315/19) постанову від 14.09.2019 скасовано у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З огляду на те, що винесення вищезазначеної постанови спричинило йому моральну шкоду, яка виразилася в психологічних переживаннях та стражданнях, приниженні честі та гідності перед своїми колегами, а також в безсонниці, підриву імунітету й невпевненості, позивач вважав за необхідне звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 10.08.2023 року справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 11.08.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 18.10.2023 надано відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими вимогами. Так, останнім зазначено, що скасування постанови відносно [PERSON] викликано неналежною якістю фотозображень правопорушення, а не встановленням факту невинності позивача у правопорушенні. Також зазначено, що до повноважень інспектора УПП входить складання постанов у сфері порушення правил дорожнього руху. Крім того, вказано про відсутність доказів спричинення моральної шкоди. Відповідачем Державною казначейською службою України 23.10.2023 надано суду відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, зазначено, що Державна казначейська служба України не може бути відповідачем у даній справі. Також вказано про відсутність доказів та належного обґрунтування щодо розміру моральної шкоди. Крім того зазначено, що складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення діяння передбачене ч.1 ст.122 КУпАП відноситься до повноважень інспектора УПП. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.04.2021 (справа №932/14315/19) скасовано постанову інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Піскун Д.В. серії ЕАК №1518677 від 14.09.2019, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення. Ухвалюючи вказане рішення, судом встановлено про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою\~статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3\~постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 цього Закону\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Таким чином, такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає\~Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 640/5211/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 142/143/17, від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20. Посилання відповідачів на відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Посилання відповідачів на скасування постанови не з підстав відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а з інших підстав, спростовуються матеріалами справи. Інші доводи відповідачів судом не приймаються до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для останнього, що має за мету відмову у задоволенні заявлених вимог, а не встановлення істини у справі. Виходячи із викладеного та встановлених обставин, суд вважає, що дійсно винесенням вищезазначеної протиправної постанови позивачу дійсно спричинено моральну шкоду, яка виразилася в його психологічних переживаннях та стражданнях, приниженні честі та гідності перед своїми колегами, а також в безсонниці, підриву імунітету й невпевненості. Враховуючи викладене, суд, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надавши їм належну оцінку, визначивши характер спірних правовідносин і норми права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Вказана сума, на переконання суду, є співмірною з понесеними позивачем моральними стражданнями, передумовою яких стали дії відповідача, доказів протилежного позивачем суду не надано. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень 00 коп., відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011р., з подальшими змінами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] у рахунок відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 75,00 гривень.

Outcome: partial