Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна. Свої вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року шлюб з відповідачем розірвано. За час перебування у шлюбі вони разом з відповідачем придбали автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Просила суд ухвалити рішення, яким: -припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] ; -визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] ; -стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 123988 гривень 50 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2015 року (а.с. 15). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 28 березня 2023 року (а.с. 19). За час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був зареєстрований за [PERSON] . Зазначене підтверджується відповіддю на запит Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 08 травня 2023 року (а.с. 36) та витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 02 квітня 2023 року (а.с. 37). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким: -припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] ; -визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] ; -стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 123988 гривень 50 копійок. Для встановлення дійсної вартості автомобіля позивач звернулась до оцінювача Горобець Ю.М . Відповідно до довідки № 9769 про визначення середньої ринкової вартості колісного транспортного засобу (автомобілів) від 31 травня 2023 року ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 247997 гривень. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Тлумачення положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування наданої позивачем довідки № 9769 про визначення середньої ринкової вартості колісного транспортного засобу (автомобілів) від 31 травня 2023 року. За таких обставин, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля довідку № 9769 про визначення середньої ринкової вартості колісного транспортного засобу (автомобілів) від 31 травня 2023 року. З огляду на наведене, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобіля марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 123988 гривень 50 копійок. Позивач також просить суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з частинами 1, 2 ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Отже, за змістом ст. 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону, він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. Однак за положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Крім того, відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, з урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Внаслідок виділення майна у власність відповідачеві та такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20. За таких обставин, вимога позивача про припинення права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1239 гривень 88 копійок.

Outcome: partial