Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У травні 2024 року представник позивача адвокат Гурський В.С. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від першого шлюбу у позивача з [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Селидівського міського суду було стягнено з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття починаючи з 08.10.2007 року і до повноліття дитини. Під час другого шлюбу у позивача з [PERSON] (наразі прізвище - [PERSON] ), [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області було стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 05.06.2014 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З моменту ухвалення зазначених судових рішень про стягнення аліментів у [PERSON] змінився сімейний стан та збільшились обов`язкові видатки на утримання. 21 грудня 2023 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації зазначеного шлюбу остання взяла прізвище чоловіка,- [PERSON] . [INFO] , у позивача народилась дитина,- [PERSON] . Позивач зазначає, що дружина, зараз не працює та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також, наголошує, що наразі сім`я позивача складається в тому числі з двох дітей дружини від попередніх шлюбів. Єдиним джерелом доходу родини позивача є його заробітна плата та винагорода яку він отримує за місцем своєї служби. У зв`язку з чим просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] по справі №242/1914/14-ц з 1/6 до 1/8 частини його доходу; зменшити розмір аліментів, які стягуються [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по справі №2-2301-2007 з 1/4 до 1/8 частини його доходу. Відповідачі відзиви на позовну заяву не надали. Інших заяв та клопотань не надходило. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.05.2024 року позовну заяву було залишено без руху. \~\~Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.05.2024 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 07 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно виконавчого листа виданого 26 жовтня 2007 року Селидівським міським судом Донецької області по справі №2-2301-2007 р. з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття починаючи з 08.10.2007 року і до повноліття дитини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.03.2009 року Виконкомом Української міської ради м. Селидове батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2014 року по справі 242/1914/14-ц стягнуто з [PERSON] , уродженця м. Новогродівка Донецької області, на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 05.06.2014 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] видане 21 грудня 2023 року Новогродівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу остання взяла прізвище чоловіка- [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане 19 лютого 2024 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане 02 червня 2008 року виконкомом Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане 02 березня 2012 року виконкомом Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про доходи №3503 від 01.03.2024 року виданою військовою частиною [NUMBER] [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] , загальна сума доходу за період з 01.09.2023 по 31.01.2024 року за винятком аліментів становить 339\~601, 48 грн., сума сплачених аліментів за період з 01.09.2023 по 31.01.2024 року становить 114\~971,05 грн. Згідно довідки про отримання допомоги №1160 від 29.04.2024 року виданою Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , призначено допомогу по вагітності та пологам непрацюючим жінкам, допомогу при народженні дитини та допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях. Загальна сума доходу за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 року становить 8\~171, 97 грн. У частині 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~\~\~\~\~\~ \~\~Відповідно до частини 2\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. \~\~\~\~\~\~ Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~\~\~\~\~ Частина 3\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~ Частиною 1\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. \~\~\~\~\~\~ У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний гарантований законом розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не приймає до уваги доводи позивача про наявність дитини від іншого шлюбу, оскільки наявність у позивача іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. З огляду на обов`язок батьків утримувати дитину (ст. 180 СК України) позивач повинен надавати утримання як дитині від першого, другого шлюбу, так і від третього, суд звертає увагу позивача, що всі діти мають рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках,\~коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.\~При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). \~\~\~\~\~\~ Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18. \~\~\~\~\~\~ Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що належних доказів, які б свідчили про суттєве погіршення матеріального стану позивача суду надано не було. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, погіршення стану його здоров`я, а наявність третьої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а також сам факт наявності у його дружини інших дітей від попередніх шлюбів не може свідчити про неможливість сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в меншому розмірі ніж визначено судом. Утримання дітей нинішньої дружини позивача від попередніх шлюбів здійснюється і їх батьками, а не лише позивачем. Крім того, батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Інших доводів та доказів на підтвердження позиції позивача, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, а тому, у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed