Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем у справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Вказує, що старша дочка [PERSON] на даний час проживає окремо, працює і фактично не потребує матеріальної допомоги від дітей. Проте, молодша донька [PERSON] на даний час навчається у Луцькому національному технічному університеті , на платній формі навчання, а тому не може самостійно працювати і потребує постійної матеріальної допомоги. Водночас, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яку вона потребує. У зв`язку з чим, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання повнолітньої дитини дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.09.2022 року і до закінчення навчання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні визнав частково, не заперечував щодо надання допомоги повнолітній дочці, але у меншому розмірі, оскільки у нього на утриманні є неповнолітня дитина, на утримання якої стягуються аліменти. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно довідки №380.23 від 03.10.2023 року, [PERSON] навчається на 2 курсі факультету цифрових освітніх та соціальних технологій денної форми навчання у Луцькому національному технічному університеті (а.с. 8). Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. А тому, зважаючи, що відповідач є працездатним, тобто має можливість надавати допомогу на навчання дочки, яка її потребує, то суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 30.10.2023 року і на період навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення нею 23 років. При цьому, суд враховує той факт, що з відповідача також стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак, всупереч вищенаведеному позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Її твердження про неодноразові звернення до відповідача з вимогою сплачувати аліменти не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а тому, суд вважає, що в частині стягнення аліментів з 15.09.2022 року слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1073,60 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial