Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

18 березня 2024 року позивачка (на момент звернення [PERSON] ), звернулась до суду з цим позовом, отриманим судом 21 березня 2024 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 липня 1996 року укладено шлюб між сторонами. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , який на час звернення з позовом навчається в Одеському національному університеті імені І. І. Мечнікова IV рівня акредитації за денною формою навчання 1 курс на факультеті журналістики, реклами та видавничої справи за спеціальністю «Журналістика» за державним замовленням з 01 вересня 2023 року. Наказом від 28 серпня 2023 року № 10-04 зарахований на 1 курс. Орієнтовний строк закінчення навчання 30 червня 2027 року. Син проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача. Позивачка вказує, що самостійно не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки її заробітна плата не дозволяє цього зробити. Інших видів доходу позивач не має. Син потребує матеріальної допомоги та вона з сином опинилась у скрутному матеріальному становищі. Відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина та самостійно її не надає. Постановленою суддею ухвалою від 28 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. 08 квітня 2024 року позивачкою подано заяву про зміну прізвища, відповідно до якої її прізвище змінено на « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилась, представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримав. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Судом установлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.13/, який на момент звернення з позовом досяг повнолітнього віку. Згідно з копіями паспорту громадянки України позивача серії [NUMBER] /а.с.4-5/, витягу з реєстру територіальної громади від 25 січня 2024 року /а.с.7/, довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] № 116 від 16 квітня 2020 року /а.с.11/, [PERSON] зареєстрований з позивачем за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно з копіями витягу з реєстру територіальної громади, паспорту громадянки України № [NUMBER] від 15 березня 2024 року /а.с.23, 24/, виходячи з даних РНОКПП /а.с.6, 24/ та дати народження вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, останнє відоме місце проживання відповідача було: [ADDRESS] (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90131413). Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] навчається в Одеському національному університеті імені І. І. Мечнікова IV рівня акредитації за денною формою навчання 1 курс на факультеті журналістики, реклами та видавничої справи за спеціальністю «Журналістика» за державним замовленням з 01 вересня 2023 року. Наказом від 28 серпня 2023 року № 10-04 зарахований на 1 курс. Орієнтовний строк закінчення навчання 30 червня 2027 року (копія довідки відділу кадрів № _18-ВК-86/с_ від 14 березня 2024 року) /а.с.12/. Оскільки повнолітній син відповідача продовжує навчання, у зв`язку з навчанням не може працювати, суд приходить переконання, що він потребує матеріальної допомоги. Обставин, які свідчать про те, що відповідач не має можливості надавати допомогу повнолітньому синові, судом не встановлено. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Виходячи з принципів змагальності, процесуальних особливостей розгляду справ про стягнення аліментів, розподілу обов`язку доказування у таких справах, суд висновує, що відповідач може надавати матеріальну допомогу його повнолітньому синові на час навчання. Відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів на утримання його повнолітнього сина на час його навчання, неможливості надання утримання синові, матеріального становища відповідача, яке зумовлює таку неможливість, або матеріального становища позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги матеріальне становище сина відповідача, який навчається на денній формі навчання, внаслідок чого позбавлений можливості самостійно отримувати достатній для забезпечення життєдіяльності дохід, суд приходить висновку, що в межах заявлених позивачем позовних вимог із відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, на час його навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 18 березня 2024 року і до досягнення сином [PERSON] , двадцяти трьох років, за умови його навчання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі, викладеного,

Outcome: approved