Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Позивач в особі представника звернулась до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма\~Корнацьких",\~ [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації, обґрунтувавши вимоги тим, що їйна праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,15 га, що розташована на території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у оренді ТОВ "Агрофірма Корнацьких", на підставі договору оренди землі б/н від 01 січня 2005 року. Посилаючись на те, що у 2022 році позивач дізналась, що нею нібито укладено вищевказаний договір, просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації договору оренди землі, оскільки вважає, що він є неукладеним через відсутність у [PERSON] необхідного обсягу цивільної дієздатності на час вчинення правочину. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ТОВ "Агрофірма Корнацьких" до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. 17 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив із запереченнями на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, з підстав вказаних у ньому. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Положеннями ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1304 га, кадастровий номер: 4823980400603:000:0225, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджено даними Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №016550(а.с.10), даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності:36988260 від 17 червня 2020 року(а.с.11). 01 січня 2005 року між [PERSON] в особі представника - [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладено договір оренди землі б/н, загальною площею 5,15 га, розташованої на території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на строк 50 років. Договір зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2009 року за №040901700007(а.с.113). Враховуючи, що довіреність укладено на ім`я [PERSON] 28 липня 2004 року(а.с.30), а договір оренди на підставі довіреності укладено 01 січня 2005 року, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми\~ЦК України 2004 року. Відповідно до положень ч.1\~ст.215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини другої та третьої статті 203 ЦК України\~особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Положеннями ст.627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, наявність волевиявлення учасника правочину на укладання угоди, саме на зазначених в ній умовах, вільність такого волевиявлення і відповідність його внутрішній волі є необхідною умовою дійсності правочину. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно положень ст.247 ЦК України, строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Положеннями ч.1 ст.248\~ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Отже, видана\~\~ [PERSON] на ім`я [PERSON] довіреність не передбачала строку її дії, не була скасована особою, яка її видала, при укладенні договору оренди 01 січня 2005 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] станом на 01 січня 2005 року мав повноваження на підписання вказаного договору в інтересах [PERSON] .. Договір оренди землі є укладеним повноважними особами і створює цивільні права та обов`язки за змістом правочину для власника [PERSON] як орендодавця. Волевиявлення власника земельної ділянки [PERSON] на вчинення правочину (договору оренди від 01 січня 2005 року) втілено діями повіреного [PERSON] , який уклав угоду на підставі дійсної довіреності та в межах наданих йому повноважень. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно з положеннями ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ст.89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлені судом обставини дають підстави зробити висновок, що позивач відповідно до положень ст.81 ЦПК України не надав належні та допустимі докази на підтвердження позову, тому позовні вимоги [PERSON] до ТОВ\~"Агрофірми\~Корнацьких",\~ [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати по справі, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed