Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Гуцалюк\~Андрій Романович звернулася до суду із позовом до військової\~частини [NUMBER] \~ [ADDRESS] , [INFO] про визнання \~права власності \~та витребування \~майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є власницею спеціального вантажного тягача SCANIA R440 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а також напівпричепа SCHMITZ S01 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 28.02.2022 року [PERSON] , не будучи представником позивачки передав (здійснив відчуження) автомобіля SCANIA та причепу SCHMITZ, які належать позивачці військовій частині [NUMBER] , другим відділом [INFO] був складений акт приймання-передачі транспортних засобів і техніки, згідно з яким [PERSON] передав майно своєї доньки [PERSON] . В акті приймання-передачі транспортних засобів і техніки не зазначено, що [PERSON] діяв в інтересах [PERSON] , не зазначено, що він був її представником. Окрім того, частковий наряд №348 від 28.02.2022 року виданий органом, який не має повноважень на його видання, бо він був виданий не державною адміністрацією, а [INFO] . Частковий наряд призначений для військової частини [NUMBER] та ФОП [PERSON] . Крім того, підпис у в казаному акті не належить ні [PERSON] , ні [PERSON] . Вважає, що належне позивачці майно вибуло поза її волею, на підставі незаконного акту, а тому має бути витребуване власником у незаконного володільця майна. Просила суд визнати право власності на сідельний автотягач SCANIA R440 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , за [PERSON] . Визнати право власності на напівпричіп SCHMITZ S01 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , за [PERSON] . Витребувати у військової частини [NUMBER] [ADDRESS] сідельний автотягач SCANIA R440 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп SCHMITZ S01 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , стягнути на користь позивачки судові витрати. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2024 року о 9.20 год. 15.01.2024 року від представника позивачки адвоката Гуцалюка А.Р. надійшло клопотання про зміну позовних вимог, в якій він просив визнати акт прийманняпередачі транспортних засобів і техніки від 28.02.2022 року, складений [INFO] недійсним. Витребувати із військової частини [NUMBER] [ADDRESS] сідельний автотягач SCANIA R440 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) YS2R4X20005314034, державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп SCHMITZ S01 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2024 року за клопотанням представника позивачки адвоката Гуцалюка А.Р. залучено в якості співвідповідача [INFO] . Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.03.2024 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду на 28.03.2024 року об 11.00 год. В судовому засіданні представник позивачки підтримав змінені позовні вимоги, посилаючись на обставини позову. Представник відповідача військової частини [NUMBER] в судовому засіданні заперечував проти позову, вказавши, що акт приймання-передачі транспортних засобів може підтверджувати певні факти, бути документом первинного бухгалтерського обліку, але не є правочином, а тому не може бути визнаний недійсним. Право власності позивачки на транспортні засоби визнається військовою частиною [NUMBER] . Передача транспортних засобів від позивачки до [INFO] оформлена актом № 14 про приймання - передачу транспортних засобів і техніки від 28.02.2022 року. Вказаний акт від імені власника підписаний представником позивача- [PERSON] і представником [INFO] . До вказаного акту долучено наряд на поставку транспортної техніки від 28.02.2022, який підписано [PERSON] і скріплено підписом начальника [INFO] майором [PERSON] і печаткою цього органу. В подальшому, згідно наказу командира Військової частини [NUMBER] від 20.03.2022 року за №33 «Про введення в експлуатацію мобілізованої автомобільної техніки» вказані позивачкою транспортні засоби введені до складу автомобільної роти підвозу боєприпасів і зараховані на облік військової частини [NUMBER] . Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан. Згідно із п.3 Положення про військово - транспортний обов`язок, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2000 року № 1921, під час мобілізації задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом безоплатного залучення транспортних засобів і техніки підприємств, установ та організаційне залежно від форми власності на умовах повернення їх після оголошення демобілізації. Під час складання акту приймання-передачі транспортних засобів був присутній [PERSON] , який мав доступ до транспортних засобів і використовува в зазначені транспортні засоби для здійснення підприємницької діяльності в сфері надання транспортних послуг по перевезенню вантажів. Також [PERSON] підписував акт приймання-передачі транспортних засобів, особисто доставив і передав спірні транспортні засоби до військової частини [NUMBER] . Таким чином, у діях [INFO] відсутні порушення під час мобілізації транспортних засобів позивачки, а у відповідача - військової частини [NUMBER] немає правових підстав для повернення позивачці транспортних засобів до закінчення військового стану. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому зазначив про не визнання позову, вважає, що вказаний спір в частині вимог до [INFO] щодо визнання акту прийому-передачі транспортного засобу недійсним не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] від 07.06.2017 та [NUMBER] від 25.01.2022, [PERSON] є власницею спеціального вантажного тягача SCANIA R440 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а також напівпричепа SCHMITZ S01 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Акту № 14 приймання- передачі транспортних засобів і техніки від 28.02.2022, складеного [INFO] , [PERSON] у зв`язку із оголошенням воєнного стану згідно із Указом Президента № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у межах виконання військово-транспортного обов`язку здійснено залучення автомобіля SCANIA, причепа SCHMITZ, власником якого є [PERSON] . Вартість автомобіля SCANIA та причепа SCHMITZ, за результатами оцінки становить 928 тис. грн. Акт підписаний [PERSON] , представником ЗСУ та представником [INFO] , скріплений печаткою. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 20.03.2022 № 33 «Про введення в експлуатацію мобілізованої автомобільної техніки», введено до складу автомобільної роти підвозу боєприпасів та поставлено на поточне забезпечення, зараховано в транспортну групу експлуатації автомобіль SCANIA шасі № YS2R4X20005314034, державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп SCHMITZ шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та закріплено вказані транспортні засоби за старшим водієм -гранатометником автомобільної роти підвозу боєприпасів солдатом [PERSON] . На вказані транспортні засоби видані технічні талони, в яких зазначено про тимчасову належність транспортних засобів ЗСУ, вказано присвоєні державні номери, та належність зазначених транспортних засобів військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] . З відповіді на авдокатський запит адвокатського об`єднання «Юридична колегія» від 12.09.2023 року Тернопільською районною військовою адміністрацією Тернопільської області надано відповідь, в якій зазначено механізм видачі та обліку часткових нарядів. [INFO] під час мобілізації готується проект часткового наряду на підставі розрахунку затверджених лімітів вилучення транспортних засобів, який підписується начальником [INFO] та начальником Тернопільської районної військової адміністрації і скріплюється печатками. Скріплений печатками і підписами частковий наряд повертається до [INFO] , реєструється, після чого один екземпляр вручається громадянам-власникам транспортних засобів, а другий екземпляр зберігається у [INFO] . З відповіді Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області на адвокатський запит від 20.10.2023 року слідує, що станом на 28.02.2022 року транспортний засіб [PERSON] не був включений до лімітів вилучення транспортних засобів та техніки, які були встановлені для Тернопільської районної державної адміністрації за поданням Тернопільського РТЦК та СК. Відповідно до довіреності, виданої [PERSON] 17.05.2019 року, посвідченою приватним нотаріусом Зборівського районного нотаріального округу Тернопільської області слідує, що [PERSON] уповноважила [PERSON] купити на її ім`я автомобіль будь-якої марки на умовах та за ціну на його розсуд, перегнати автомобіль за місцем вимоги або за місцем її проживання, зареєструвати автомобіль на її ім`я, у відповідних органах державної реєстрації транспортних засобів та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки. Для цього надала своєму представнику право представляти її інтереси у всіх державних органах, а також керувати транспортним засобом, виконувати його необхідний ремонт, переобладнання, також вчиняти інші юридично значимі дії в межах та обсязі , передбачених чинним законодавством для такого роду уповноважень. Довіреність надана на термін до 17.05.2022 року. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що почалася війна, він прийшов до військомату за місцем свого проживання, йому запропонували мобілізуватися разом із транспортними засобами. У нього були свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів автомобіля SCANIA та причепа SCHMITZ, він їх передав до військомату, бо вирішив допомогти ЗСУ. В його присутності було складено акт прийому-передачі транспортних засобів, він його підписав. В подальшому транспортні засоби закріпили за ним та передали військовій частині, де він проходить військову службу. Транспортні засоби належать його доньці [PERSON] , спочатку вона була не проти передачі транспортних засобів для ЗСУ, але на теперішній час [PERSON] перебуває за кордоном, і має намір розпорядитися своїм майном, реалізувати автомобіль та причіп, тому звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~права власності.\~Право приватної\~власності є\~непорушним.\~Примусове відчуження\~об`єктів\~права приватної\~власності може\~бути застосоване\~лише як\~виняток з\~мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. За положеннями\~ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно з ч. 3\~ст. 321 ЦК України\~примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 353 ЦК України\~в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується (ч. 3\~ст. 353 ЦК України). Указом Президента України №64/2022, затвердженим Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і на момент розгляду справи. Згідно із п. 3\~Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями\~30-34,\~38,\~39,\~41-44,\~53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою\~статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до ст.6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами (у тому числі водними) і технікою (далі - транспортні засоби) і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів. Порядок виконання військово-транспортного обов`язку, норми безоплатного залучення, вилучення та примусового відчуження транспортних засобів і техніки на період мобілізації та у воєнний час визначаються Кабінетом Міністрів України. Норми безоплатного залучення, вилучення та примусового відчуження транспортних засобів і техніки визначаються у відсотках за підприємством (установою, організацією) за галузями національної економіки. Порядок відшкодування державою вартості майна чи збитків, яких зазнають центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, а також громадяни внаслідок вилучення чи примусового відчуження транспортних засобів в особливий період, визначається законом. Виконання військово-транспортного обов`язку під час мобілізації здійснюється згідно з Мобілізаційним планом України шляхом безоплатного залучення транспортних засобів підприємств, установ та організацій усіх форм власності для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на умовах їх повернення власникам після оголошення демобілізації. Обсяги транспортних засобів за типами та марками, що планується залучити під час мобілізації, для підприємств, установ та організацій усіх форм власності встановлюються згідно з Мобілізаційним планом України місцевими державними адміністраціями за поданням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, Центральним управлінням або регіональними органами Служби безпеки України, відповідними підрозділами розвідувальних органів України на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, що оформлюються відповідними розпорядженнями. Приймання-передача транспортних засобів, залучених під час мобілізації, та їх повернення після оголошення демобілізації здійснюються на підставі актів приймання-передачі, в яких зазначаються відомості про власників, технічний стан, залишкову (балансову) вартість та інші необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати транспортні засоби. Повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації. Відповідно до 3, 6, 7, 27, 28, 29, 30, 31 Положення про військово - транспортний обов`язок, затвердженого Постановою КМУ від 28 грудня 2000 р. № 1921, частковий наряд - розпорядчий документ голови місцевої держадміністрації, в якому встановлено під час мобілізації для керівників підприємств, установ та організацій завдання з передачі військовим формуванням визначених транспортних засобів і техніки, а також порядок, пункти та строки передачі. Голова місцевої держадміністрації та керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки підписують частковий наряд і скріплюють підписи своїми печатками. Громадянам - власникам транспортних засобів частковий наряд надається у разі введення правового режиму воєнного стану. Під час мобілізації задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом безоплатного залучення транспортних засобів і техніки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності на умовах повернення їх після оголошення демобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють залучення транспортних засобів і техніки за лімітами вилучення транспортних засобів і техніки та відсотковими нормами вилучення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються до складу військових формувань під час мобілізації. Військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням. Військово-транспортний обов`язок виконується: в особливий період - шляхом передачі підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань відповідно до визначених завдань. Залучення під час мобілізації транспортних засобів і техніки оформляється відповідним актом приймання-передачі за формою згідно з додатками 4 і 5. Акт приймання-передачі складається у трьох примірниках і підписується керівником підприємства, установи та організації або його уповноваженим представником, керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його уповноваженим представником та командиром (начальником) військової частини (підрозділу), установи та організації військового формування або його уповноваженим представником, якому передається транспортний засіб або техніка, і скріплюється печатками. В акті приймання - передачі транспортних засобів і техніки зазначається залишкова (балансова) вартість транспортного засобу або техніки, визначена відповідно до даних балансу підприємства, установи та організації, складеного на останню звітну дату (останній день кварталу (року). За власною ініціативою власника та за рахунок його коштів може проводитися незалежна оцінка транспортного засобу або техніки шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в порядку, визначеному законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. В такому разі в акті приймання-передачі транспортного засобу і техніки зазначається вартість транспортного засобу або техніки, визначена за результатами проведення їх незалежної оцінки. Після взяття на облік в установленому порядку у відповідній військовій частині (підрозділі), установі та організації військових формувань прийнятих транспортних засобів і техніки проводиться їх відомча реєстрація із здійсненням обов`язкового технічного контролю (у разі відсутності документів, що підтверджують його здійснення). Відповідно до ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши у відповідності до вимог\~ст. 89 ЦПК України\~подані учасниками справи докази, суд приходить до висновку, що [INFO] на виконання військово-транспортного обов`язку складено акт № 14 прийманняпередачі транспортних засобів і техніки від 28.02.2022, яким залучені транспортні засоби позивачки [PERSON] , що перебували у володінні та користуванні [PERSON] , для виконання завдань з оборони України, захисту її територіальної цілісності та недоторканності. Посилання представника позивача на неналежне оформлення акту приймання передачі транспортних засобів і техніки № 14, внаслідок чого він є недійсним, стосуються формальних підстав, які не призводять самі по собі до протиправності оскаржуваного рішення. Окрім того, суд зважує на умови, в яких складався зазначений акт приймання передачі транспортних засобів, а саме 28.02.2022 року, в перші дні після оголошення в Україні воєнного стану, коли державні органи, уповноважені на вчинення дій щодо мобілізації транспортних засобів для потреб ЗСУ, в тому числі і відповідач - [INFO] , не мали достатньої практики застосування нормативних актів в умовах воєнного стану, тому складені ними документи могли містити незначні порушення, які не вплинули на суть документа в цілому. Окрім того, акт приймання передачі транспортних засобів і техніки № 14 від 28.02.2022 року не є правочином, в розумінні ст.203 ЦК України, як вважає позивачка, а тому не може бути визнаний недійсним. Посилання позивачки на відсутність її підпису в акті приймання передачі №14 транспортних засобів, а також підпису [PERSON] суперечить показам свідка [PERSON] , який вказав, що особисто підписав акт приймання передачі транспортних засобів, передав їх, його донька - власниця вказаного рухомого майна, на час передачі в порядку виконання військово-транспортного обов`язку транспортних засобів погоджувалася, як зазначив свідок, на здійснення [PERSON] таких дій, а тому в даному випадку не мало місце примусове вилучення транспортних засобів, а йдеться про добровільне залучення для потреб ЗСУ автомобіля та причепу, які до теперішнього часу закріплені за військовим [PERSON] , обліковуються військовою частиною [NUMBER] , в якій останній проходить військову службу. Так, враховуючи норми матеріального права, а саме\~ ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого Постановою КМУ від 28 грудня 2000 р. № 1921,\~ суд констатує, що акт приймання - передачі № 14 від 28.02.2022 року транспортних засобів і техніки є законним, складеним уповноваженим органом, який здійснює залучення транспортних засобів і техніки під час військового стану, на виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на підставі якого залучені транспортні засоби [PERSON] , які в подальшому передані військовій частині [NUMBER] . \~Відхиляючи доводи позивачки в тій частині, що в акті приймання передачі транспортних засобів і техніки №14 від 28.02.2022 містяться недоліки в заповнених графах, а також не зазначено орган державної влади, яким видано частковий наряд № 348 від 26.02.2002 року, суд бере до уваги правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, відповідно до якої, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення. Так, певні дефекти акта можуть не пов`язуватися з його змістом, а стосуватися процедурних підстав його складання, і за такого, можливо, що внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинного наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури заповнення акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. В залежності від порушень процедурних підстав складання акту та від їх характеру наслідком може бути нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Разом з тим суд вважає, що позов в частині оспорювання акту приймання-передачі транспортних засобів на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, як вказує відповідач - [INFO] , оскільки позивачка зазначає про порушення її права власності на транспортні засоби, а тому суд вважає, що в даному випадку наявний спір про право. Також суд не вбачає підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно вимог ст.\~ 316,\~317,\~319 ЦК України\~право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2\~ст. 353 ЦК України\~в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Відповідно до п. 30, 31 Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого Постановою КМУ від 28 грудня 2000 р. № 1921, повернення підприємствам, установам та організаціям транспортних засобів і техніки здійснюється військовими частинами (підрозділами), установами та організаціями військових формувань, для задоволення потреб яких вони залучалися, протягом 30 календарних днів з дати оголошення демобілізації через територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які здійснили таке залучення. Для повернення транспортних засобів і техніки керівники підприємств, установ та організацій, транспортні засоби і техніка яких залучалися під час мобілізації, звертаються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем їх залучення з відповідною заявою. У постанові ВС України від 11 грудня 2023 року (справа № 752/5281/20, провадження № 61-1371 сво 23), зазначено, що у випадку, коли річ вибуває з володіння власника за його бажанням, власник сам несе ризик вибору контрагента, якому він вирішив довірити своє майно. Отже, у разі наявності волі власника щодо передання іншій особі транспортного засобу, доказом якої є наявність у володільця реєстраційного документа на цей транспортний засіб, відсутні підстави вважати, що така особа володіє транспортним засобом неправомірно. У випадку, якщо власник із власної волі передав (вручив) рухому річ іншій особі, що мало наслідком позбавлення можливості впливу на таку річ, таку ситуацію слід кваліфікувати як вибуття рухомої речі з володіння власника за його волею. Не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) таким, що відбулося не з його волі в розумінні положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України у випадку передачі майна власником іншій особі в користування. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до акту приймання -передачі № 14 від 28.02.2022 року транспортних засобів і техніки, складеного [INFO] в порядку виконання військово-транспортного обов`язку громадянами України, на добровільній основі [PERSON] залучені транспортні засоби - автомобіль SCANIA шасі № YS2R4X20005314034, державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп SCHMITZ шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , власником яких є [PERSON] , які перебували у володінні та користуванні [PERSON] за згодою позивачки, про що свідчать наявність у нього свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та доручення від [PERSON] . На підставі вказаного акту, та наказу командира військової частини [NUMBER] , зазначені транспортні засоби були введені до складу автомобільної роти підвозу боєприпасів, зараховані в транспортну групу експлуатації військової частини [NUMBER] та закріплені за військовим [PERSON] , а тому відсутні підстави вважати, що транспортні засоби вибули з володіння власника [PERSON] поза її волею. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] , будучи представником своєї доньки [PERSON] , володіючи та користуючись спірними транспортними засобами добровільно передав транспортні засоби в умовах правового режиму воєнного стану для підтримання обороноздатності держави на виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації, а тому транспортні засоби не можуть бути повернуті до закінчення воєнного стану, а також витребувані з чужого незаконного володіння, оскільки судом не встановлено, що транспортні засоби вибули із володіння власника поза його волею. Тому до спірних правовідносин не можна застосовувати наслідки віндикаційного позову. З цих підстав позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed