Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ "Коллект Центр" звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором позики, вказавши суду, що 09.01.2021 відповідно до укладеного кредитного договору з ТОВ «Інфінанс» №0971794362/1, відповідачка отримала кошти в сумі - 3000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів, строком на 30 днів. Однак всупереч підписаній угоді, відповідачка не виконала умови договору, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення позики, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Ухвалою від 13.05.2023 було відкрито провадження у вказаній справі (а.с.80). Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 36878 грн. 00 коп. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, однак остання подала на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому вказала про часткове визнання позовних вимог в сумі 4575 грн. 00 коп., розгляд справи просить провести у їх відсутність. Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено, що відповідачка зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди з ТОВ «Інфінанс» від 09.01.2021 №0971794362/1 не виконала в зазначений строк. 11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, у відповідності до якого відбулось відступлення прав вимоги і за кредитним договором від 09.01.2021 №0971794362/1, що підтверджується копією витягу з реєстру Боржників до Договору (а.с.23-31). У подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі і за договором №0971794362/1 від 09.01.2021(а.с. 32-37). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що позивач вказує про існуючу заборгованість станом на 15.03.2024 в сумі 78232 грн. 50 коп., проте, з врахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 36780 грн. 00 коп., яка складається з : 3000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту; 33878 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс». Суд бере до уваги ту обставину, що відповідачкою не оспорюється сам факт отримання кредиту, а лише сума заборгованості. У відповідності до змісту пропозиції укласти договір надання позики від 09.01.2021 №0971794362/1 та акцепту оферти від 09.01.2021 на укладення договору надання позики визначено строк користування кредитом 30 днів, розмір кредиту 3000 грн., строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1.75 % за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі визначена у 1575 грн., при використані номінальної відсоткової ставки. Максимальна відсоткова ставка становить 3.5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Всі інші умови викладені у Правилах… При цьому судом враховується, що використання саме максимальної відсоткової ставки є правом, а не обов`язком кредитора. Як вбачається із детального розрахунку, поданого представником позивача, за перших 30 днів кредиту [PERSON] було здійснено нарахування відсотків виходячи із розміру відсоткової ставки 1.75 % за один день користування кредитом (а.с.102-103). Саме такий розмір нарахування за вказаний період і береться судом до уваги. Суд вважає безпідставним нарахування будь-яких відсотків поза 30-ти денним строком договору позики виходячи із такого. Так, представниця позивача посилається на п.6.7 Правил, де вказано, що сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений у договорі фінансового кредиту або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на період фактичного користування кредитом. На підставі вищевказаного, остання вважає, що період правомірного нарахування відсотків становить з 09.01.2021 по 08.01.2024. Разом із тим, п.7 Правил визначено порядок зміни/продовження строку дії фінансового кредиту. У п.п.7.2-7.3 визначено, що: Пролонгація здійснюється у разі дотримання наступних передумов: На момент продовження строку поточного кредиту строк дії договору фінансового кредиту не закінчився. Позичальником повністю сплачено нараховані проценти (у разі відповідної вимоги товариства неустойка та штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Пролонгація кредиту здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих процентів за користування кредитом (у разі наявності. сплати неустойки та штрафних санкцій на вимогу товариства) за фактичну кількість днів користування кредитом. Отже, вказаними правилами визначені умови продовження строку дії договору, які у даному випадку дотримані не були. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. \~ \~ \~ \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. Отже, за умовами договору позики від 09.01.2021 №0971794362/1 сторони погодили строк його дії 30 днів, тому починаючи із спливу вказаного строку, позичальник не мав права нараховувати проценти за користування позикою, а тому стягненню з відповідачки підлягає: 3000 грн. 00 коп. розмір кредиту; 1575 грн. 00 коп. нараховані відсотки за 30 днів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 12.41 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 375 грн. 78 коп. та 1613 грн. 30 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial