Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У квітні місяці 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на виділену їй частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] в цілому як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1 загальною площею 58,0 м 2 , житловою площею 34,5 м 2 з належними господарськими будівлями та спорудами: літ. Н - вбиральня; літ. В - гараж; літ. Д - літня кухня; літ. Е - сарай; літ. Г - сарай; літ. И - сарай; № 1,2 огорожа, ворота. Зобов`язати Великоолександрівську селищну військову адміністрацію присвоїти нову поштову адресу на об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , загальною площею 58,0 м 2, житловою площею 34,5 м 2 з належними господарськими будівлями та спорудами: літ. Н - вбиральня; літ. В - гараж; літ. Д - літня кухня; літ. Е - сарай; літ. Г - сарай; літ. И - сарай; № 1,2 огорожа, ворота. Позовна заява мотивована тим, що сторони є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачу належить 1/2 часток вказаного будинку, відповідачу згідно заповіту належить 1/2 частка вказаного буждинку. Спірний будинок з моменту введення його в експлуатацію був поділений на два окремі домоволодіння. Кожна частина будинку є відокремленою стіною, має різні входи та різні двори. Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь-яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідача є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб він зможе зареєструвати право власності на нерухоме майно. Оскільки вирішення вказаних правовідносин у позасудовому порядку неможливе, позивач звернувся до суду із вказаними вимогами. Відзив на позов не подано. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Порзивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 23.09.2023 року належить 1/2 частка зазначеного житлового будинку має загальну площу 58,0 м 2 , житлову площу 34,5 м 2 з господарськими будівлями і спорудами: літ.Н - вбиральня; літ.В - гараж; літ.Д - літня кухня; літ.Е - сарай; літ.Г - сарай; літ.И - сарай; № 1,2 огорожа, ворота. Інша 1/2 частка вказаного житлового будинку належала [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя вона склала заповіт, яким заповіла відповідачу [PERSON] , все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. На сьогоднішній день, відповідач не оформив право власності на будинок. Частина вказаного будинку є пошкодженою внаслідок артилерійських обстрілів. Позивач має право на отримання компенсації за пошкоджене майно. Однак не можу реалізувати це своє право, у зв`язку неможливістю провести реєстрацію права власності на свою частину в цілому. Так як його частина будинку за правовстановлюючими документами фактично є спільною частковою власністю з частиною будинку відповідача, тоді як відповідач має право власності на свою частину будинку. З моменту побудови будинку, а саме 1972 року, він має окремі частини - домоволодіння, з окремими входами до будинку та горища, розташовані на окремо визначених земельних ділянках. Вказані частині будівлі мають окреме автономне індивідуальне опалення, індивідуальні прилади обліку електроенергії, водо - та газо \- постачання. Окремі вводи вказаних комунікацій підведені та розташовані на власних приватизованих земельних ділянках. З відповідачем позивач не веде спільного господарства. Даний факт підтверджується також довідкою Великоолександрівської селищної військової адміністрації № 481 від 12.02.2024 року та технічним паспортом на будинок. На сьогоднішній день у позивача виникла потреба зареєструвати право власності на свою частину будинку. Однак зробити цього він не може, у зв`язку з неможливістю провести реєстрацію права власності на свою частину в цілому. Так як частина будинку за його правовстановлюючими документами фактично є спільною частковою власністю з частиною будинку відповідача, тоді як відповідач згідно заповіту має право власності на свою частину будинку. Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь-яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідача є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб він зможе зареєструвати право власності на нерухоме майно. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу нерухомого майна, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. З огляду на те, дії позивача з оформлення відповідних документів кореспондуються з метою отримання права власності на будинок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача так і відповідача, які відкрито володіють майном з приводу якого у них відсутні спірні питання. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися та його участь обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. При цьому, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Великоолександрівської селищної військової адміністрації присвоїти нову поштову адресу, задоволенню не підлягають, оскільки вирішення такого питання без залучення Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області як відповідача неможливе, та відповідне питання підлягає вирішенню у позасудовому порядку на підставі відповідного рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у спеціально визначеному для цього порядку.

Outcome: partial