Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

У березні 2024 року Національний технічний університет «Дніпровська Політехніка», в особі свого представника Таслицької А.А., через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про підготовку аспіранта. За змістом\~позовних вимог,\~позивач просить: стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 38\~700,00 грн., а також судові витрати у розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 22.09.2016 наказом «Про зарахування до аспірантури» №187-к Дніпропетровського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України з 01.10.2016 було зараховано [PERSON] до аспірантури першого року денної форми навчання на умовах контракту кафедри менеджменту та управління проектами, за спеціальністю 073 «Менеджмент» та укладено договір про підготовку аспіранта № 1 Ад від 30.09.2016. 30.09.2016 між Дніпропетровським регіональним інститутом державного управління Національної академії державного управління при Президентові України (Інститут) та [PERSON] (Аспірант-Замовник) було укладено договір № 1 Ад про підготовку аспіранта. Після укладення даного договору сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо їх виконання. За умовами вищевказаного договору Дніпропетровський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України бере на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити її підготовку в аспірантурі за спеціальністю 073 «Менеджмент» за денною формою навчання, а саме: згідно з п. 2.1. договору Інститут зобов`язується забезпечити підготовку Аспіранта Замовника згідно з індивідуальним навчальним планом та індивідуальним планом наукової роботи, а також наукове керівництво. Доказом зарахування на навчання Відповідача, надання освітніх послуг та виконання умов вищевказаного договору Дніпропетровським регіональним інститутом державного управління Національної академії державного управління при Президентові України є наступні документи: наказ «Про зарахування до аспірантури» №187-к від 22.09.2016, наказ «Про переведення аспірантів і докторантів та відрахування аспіранта» № 194-к від 29.09.2017, яким, за результатами звітування, [PERSON] було переведено на другий рік навчання в інституті, наказ «Про переведення аспіранта [PERSON] » № 219-к від 31.10.2017, відповідно до якого аспіранта [PERSON] з 01.11.2017 переведено з денної на заочну форму навчання, наказ «Про переведення аспірантів і докторантів» № 241-к від 26.09.2018, яким [PERSON] переведено на третій рік навчання та наказ «Про переведення аспірантів і докторантів» № 175-к від 30.09.2019 щодо переведення на четвертий рік навчання аспіранта [PERSON] . У свою чергу, відповідно до п.3.1. договору Аспірант-Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та строки, що встановлені цим договором. Згідно з п.5.2. договору загальна вартість освітньої послуги з підготовки АспірантаЗамовника становить 62 000 грн. Відповідно до п.5.3. договору Аспірант-Замовник вносить плату готівкою щороку в сумі 15 500 грн. за кожний рік. Але освітні послуги згідно договору про підготовку аспіранта від 30.09.2016 № 1Ад, за період навчання з 2016 по 2020 роки, Відповідачем сплачувались частково. Отже, Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, порушивши умови п. 3.1. вищевказаного договору. 30.09.2020 наказом «Про відрахування з аспірантури» від 29.09.2020 № 161-к Відповідача було відраховано з ДРІДУ НАДУ при Президентові України, у зв`язку із закінченням строку підготовки. Освітню послугу за договором від 30.09.2016 № 1Ад Відповідачу було надано за весь період підготовки з 01.10.2016 по 30.09.2020. Позивач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію закладів освіти» від 16.03.2021 № 316 Дніпропетровський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України було реорганізовано шляхом приєднання до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Відповідно до акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу (включаючи з правами та обов`язками юридичної особи) Дніпропетровського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України до управління Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 25.06.2021, НТУ «Дніпровська політехніка» є правонаступником щодо всіх зобов`язань, в тому числі і стосовно всіх дебіторів. Отже, відповідно до відомості дебіторської та кредиторської заборгованості вищевказаного акту, заборгованість Відповідача за надання освітніх послуг складає 38 700,00 грн. Враховуючи вищезазначене, Позивачем було направлено на адресу Відповідача претензію про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг від 14.04.2023 № 17-17/142 на суму заборгованості 38 700,00 грн. з вимогою виконати свої зобов`язання щодо оплати надання освітніх послуг. Не відповіді, не сплати заборгованості від Відповідача Позивачем не отримано. Станом на момент подачі позовної заяви сума боргу Відповідача становить: 38 700,00 грн., що підтверджується довідкою розрахунку заборгованості [PERSON] за період: жовтень 2016 року лютий 2024 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлялась про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку (шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада»), не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з підстав невиконання стороною позивача договірних зобов`язань, які виникли між сторонами 30.09.2016 року при укладанні Договору №1 Ад про підготовку аспіранта. Також судом враховується, що поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній процесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на позитивні та негативні залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов. До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповідно до\~ст. 28 ЦПК\~здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають процесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим захистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздатності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна правоздатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою. Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом звертатися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. З\~ЦПК\~випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інтересів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем. Так, згідно до зазначеного Договору №1 Ад від 30.09.2016 року, укладеного між національним технічним університетом «Дніпровська політехніка», в особі ректора Серьогіна С.М., та [PERSON] , сторони домовилися про те, що університет бере на себе зобов`зання за рахунок коштів Замовника здійснити підготовку [PERSON] за спеціальністю 073 «Менеджмент» за денною формою навчання, термін дії договору з 01.10.2016 року по 01.10.2020 року. Згідно до розділу 5 Договору визначено порядок і розмір плати за надання освітньої послуги та порядок розрахунків, так п. 5.2. визначено, що загальна вартість освітньої послуги за вес строк навчання становить 62\~000,00 грн., п. 5.3. передбачено, що плата вноситься замовником готівкою щороку в сумі 15\~500,00 рн. за кожен рік. Як підтверджено позивачем, згідно до Наказу ректора національного технічного університету «Дніпровська політехніка» за №187-к від 22.09.2016 року, відповідач [PERSON] зарахована з 01 жовтня 2016 року до навчального закладу як аспірант денної форми навчання за спеціальністю «Менеджмент». Наказом «Про переведення аспірантів і докторантів та відрахування аспіранта» № 194-к від 29.09.2017, яким, за результатами звітування, [PERSON] було переведено на другий рік навчання в інституті. Згідно Наказу «Про переведення аспіранта [PERSON] » № 219-к від 31.10.2017, аспіранта [PERSON] з 01.11.2017 переведено з денної на заочну форму навчання. Згідно Наказу «Про переведення аспірантів і докторантів» № 241-к від 26.09.2018, [PERSON] переведено на третій рік навчання та Наказу «Про переведення аспірантів і докторантів» № 175-к від 30.09.2019 переведено на четвертий рік навчання аспіранта [PERSON] . Згідно до Наказу Дніпровського рагіонального інституту Державного Управління за №161-к від 29.09.2020 року, [PERSON] , як аспіранта за заочною формою навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент», яка навчалася за договором на умовах контракту, відрахована з 30.09.2020 року з підстав закінчення строку підготовки. Відповідно Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію закладів освіти» від 16.03.2021 №316 Дніпропетровський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України» було реорганізовано шляхом приєднання до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Згідно довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за договором про підготовку аспіранта в ДРІДУ НАДУ №1 Ад від 30.09.2016, станом на 01.02.2024 заборгованість складає 38\~700,00 грн. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~передбачене, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У\~статті 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 901 ЦК України\~передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України\~встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Виходячи зі змісту ст. ст.\~77-79, ч. 1 ст.\~89 ЦПК України, зазначені докази оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні поданих до справи доказів. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, на підставі належних, допустимих і достатніх доказах поданих стороною позивача. Також судом враховується, що відповідач будучи обізнана про зміст заявлених до неї позовних вимог, та їх підстав, доказів на спростування позиції позивача не надала. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо вирішення питання про судові витрати, то судом враховується, що позивачем понесені витрати з оплати судового збору при зверненні із позовом до суду в розмірі 3\~028,00 гривень, що підтверджено платіжним дорученням № 481 від 28.02.2024 року, а тому виходячи з приписів\~ст. 141 ЦПК України, зазначені витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі, шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved