Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

У квітні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути суму заборгованості: за кредитним договором №72914984 від 04.12.2022 у сумі 34 000 грн, з яких: 8 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 25500,00 грн сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.12.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №72914984. 14.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Реєстру боржників №8 від 26.07.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 34 000 грн., з яких: 8500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики №72914984 від 04.12.2022 у розмірі 34000,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість у розмірі 34000 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 09.04.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30.04.2024 від представника відповідача адвоката Шовкова О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що з кредитного договору не вбачається, що він підписаний електронно цифровим підписом [PERSON] відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", а саме неможливо встановити того факту, що саме [PERSON] були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. Крім цього, позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання договорів про надання кредиту електронним цифровим підписом [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України. Представник відповідача зазначив, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідача знайомили з правилами обслуговування, на які Позивач посилається у позові, що Відповідачеві надавались Правила, Тарифи, разом зі всіма змінами, додатками. Позивач також не зазначив розмір наданого кредиту та не підтвердив факт передачі коштів відповідачу. Так, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений не позикодавцем, а іншою юридичною особою, тобто позивачем. Даний розрахунок є некоректним, розірваним у часі з моменту як вказує Позивач підписання кредитного договору, та власне не містять жодного розрахунку виникнення та зміни розміру відсотків за користування кредитами, які позивач пред`являє до стягнення, неможливо встановити за який період вони розраховані, в якому розмірі, за якою відсотковою ставкою, чи відповідають ті відсоткові ставки та період умовам договору, фіксовані вони чи змінювані, і т. ін., отже власне не містять будь-якого належного розрахунку, і такими вважатись не можуть. Відтак неможливо перевірити правильність нарахування відсотків умовам договору. Щодо документального підтвердження відступлення права грошової вимоги позивача представник відповідача зазначив, що договір факторингу датований 14.06.2021 р., а договір позики 04.12.2022 р., а отже дата договору факторингу передує даті договору позики. Крім цього, повідомлень про відступлення права грошової вимоги відповідач не отримував. Представник відповідача також просив стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. 13.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що договір правомірно укладений шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Таким чином, відповідач подав Заявку на оформлення Договору, в якій зазначив особисті персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав Договір електронним підписом. Враховуючи, що кредит за вищезазначеним кредитним договором було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень, якої вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за вищезазначеними договорами та наявності відповідної заборгованості за ними. Крім цього, кредитний договір в судовому порядку не розірваний, не визнаний недійсним, тому діє презумпція правомірності правочину. Отже, всі права, набуті сторонами за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають безумовному виконанню, в тому числі примусовому. Також, представник позивача зазначила, що оскільки позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. Щодо переходу майбутнього права вимоги, представник позивача зазначила, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до Боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу. Таким чином, право грошової вимоги до Відповідача за договором №72914984 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» саме за реєстром боржників №8, тобто 26.07.2023. Тобто, датою відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є 26.07.2023. Щодо відшкодування понесених витрат відповідача на професійну правову допомогу у розмірі 10\~000 грн, представник позивача зазначив, що заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність та її складність є неспівмірною. 20.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів понесених витрат відповідачем на правову допомогу у сумі 10\~000 грн. 27.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання, в якому він просив відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, надані позивачем разом з відповіддю на відзив докази не приймати до розгляду та повернути їх позивачеві. Щодо клопотання про неприйняття доказів позивача, долучених до відповіді на відзив та повернення їх позивачу суддя зазначає наступне. Відповідно до ч. 8-10 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Убачається, що відповідь на відзив надійшла до суду у межах встановленого судом строку, відповідь на відзив та з долученими до неї документами надіслані представнику відповідача. Оскільки, предметом розгляду у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, то убачається, що докази подані позивачем на спростування позовних вимог мають значення для розгляду вказаної цивільної справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе прийняти докази, долучені до відповіді на відзив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та відповіді на відзив просив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилася, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. 04.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] укладений договір позики №72914984, Згідно з п. 1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 2 договору позики передбачено, що сума позики становить 8500 грн., строк позики 30 днів, дата повернення позики 03.01.2023, базова процентна ставка 2,5 % у день, знижена процентна ставка/день 0,75%. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики (п. 4). Згідно з п.п. 5.1.- 5.3. підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті [INFO] / з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; до моменту підписання вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів», об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Згідно з п. 20 Договору кредиту визначено, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України « Про електронну комерцію». На підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до додаткових угод від 28.07.2021 №2 та від 26.07.2023 №9, витягу з реєстру боржників №8 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 право грошової вимоги за договором позики №72914984 набуло ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". 26 липня 2023 року сторони вищевказаного договору підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №8 від 26.07.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Згідно з платіжною інструкцією № 20020 від 28.07.2023 ТОВ «ФК ЄАПБ» перерахував на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 2318905,35 грн. Призначення платежу: Плата за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 9 від 26 липня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. без ПДВ». Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №72914984 від 04.12.2022 за період з 26.07.2023 по 29.02.2024 сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" становить 34 000 грн., з яких: 8500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ч. 2. ст.1050, ч. 2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі.\~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч.1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.599ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 ст.625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).\~Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Так, судом встановлено, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав як підтвердження підписання кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~2-1383/2010\~(провадження\~№14-308цс18)\~зроблено висновок,\~що:«стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. В ухвалі\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 30\~липня 2014\~року у\~справі №6-14194св14,\~зроблено висновок,\~що:«підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги». Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набув право грошової вимоги у спірному кредитному договорі, а [PERSON] прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатору, однак у порушення умов указаних договорів останній не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірах та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована. Щодо доводів, викладених представником відповідача у відзиві, суд зазначає таке. Доводи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту підписання відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитним коштів суд вважає безпідставними з таких підстав. Уклавши вказаний договір на умовах, викладених в ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорі. У відповідності до умов договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладання договору. Доводи представника відповідача про те, що відповідачем не підписувався кредитний договір та він не отримував кредитних коштів, судом відхиляються, оскільки за нормами Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано. Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій [PERSON] не звертався. Щодо доводів про неналежність розрахунку заборгованості як доказу існування заборгованості, суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач після відступлення прав вимоги не проводив, правом на подання контррозрахунку представник відповідача не скористався. Щодо доводів відзиву з приводу договору факторингу слід зазначити наступне. Приписами ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги також і право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] , а саме договір факторингу, укладені позивачем з первісним кредитором, додаткові угоди до договору факторингу, акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 14.06.2021, витяг з Реєстру боржників до договору факторингу від 14.06.2021, Реєстр боржників до договору факторингу від 14.06.2021 та платіжну інструкцію на підтвердження плати за відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», який вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №72914984 від 04.12.2022 у сумі 34 000 грн, з яких: 8 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 25500,00 грн сума заборгованості за відсотками. Суд вважає, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Також, представником відповідача заявлене клопотання про відшкодування з позивача витрат, понесених відповідачем на правову допомогу. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України\~у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Водночас судом не встановлено зловживання позивачем його процесуальними правами, та обставин, що свідчили б про неправильні дії позивача у цій справі. За таких обставин, враховуючи все викладене вище, зокрема, задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу.

Outcome: approved