Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Адвокат Стариченко М.П., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначав наступне. 24 червня 2006 року, сторони уклали шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, під актовим записом № 134. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося, оскільки у сторін різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного. Наразі подружжя проживає окремо та спільне господарство не веде. З огляду на вказане, адвокат просив розірвати шлюб між сторонами та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 28 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 годину 30 хвилин 17 червня 2024 року. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Стариченко М.П., в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та позивачки, в якій окрім цього зазначив, що позовні вимоги позивачка підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що не суперечить вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Згідно з\~частиною 1\~статті 13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24 червня 2006 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 134 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Спір про визначення місця проживання дитини та поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті\~104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпалися і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Представник позивачки у позовній заяві просить після розірвання шлюбу залишити останній прізвище « [PERSON] », а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат у позові не порушується.

Outcome: approved