Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту. У позовній заяві викладено наступну позицію. Між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] 29.11.2019 було укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН23-00984. Відповідно до умов договору кредитор зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався повернути до 04.09.2020 наданий йому кредит в сумі 10\~000,00 грн. та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 4,865%; за кожні 7 днів. ТОВ «Вендор-Фінанс» свої зобов`язання виконало на надало позичальнику кредитні кошти відповідно до касового ордеру від 29.11.2019. Проте, відповідач несвоєчасно та не в повній мірі сплачував проценти та не повернув кредитні кошти внаслідок чого станом на 01.05.2024 утворилася заборгованість на загальну суму 120\~327,61 грн., яка складається з 9\~906,43 грн. боргу за тілом кредиту, 109\~871,18 грн. заборгованість по процентах, 550,00 грн. штраф за порушення умов договору. 05.09.2022 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредит готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредит готівкою». 12.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТОВ «Кредит готівкою» було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №12122023 відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Гефест». 13.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Гефест» було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №13122023 відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором укладений із [PERSON] перейшло до [PERSON] .. Таким чином, позивач на даний час є особою, яка має право вимоги до боржника в частині повернення заборгованості за договором та всіх інших платежів по договору, а тому вважає себе належним позивачем у даній справі. На підставі викладеного просить стягнути із [PERSON] заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019 на загальну суму 120\~327,61 грн.. Ухвалою суду від 03.05.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив (а.с. 35). Відповідачка [PERSON] у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Судова кореспонденція направлялась судом на зареєстровану адресу проживання: [ADDRESS] , яку відповідачка отримала (а.с. 37). Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019, який укладений в письмовій формі між кредитодавцем ТОВ «Вендор-Фінанс» та позичальником відповідачкою [PERSON] за її заявою (а.с. 9), остання отримала кредит в сумі 10 000 грн. (а.с. 5) строком 04.09.2020 зі сплатою 4,865% за кожні 7 днів користування кредитними коштами (а.с. 3-4, 10). Додатком до Договору про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019 є графік внесків (а.с. 4). 05.09.2022 між ТОВ «Кредит готівкою» та ТОВ «Вендор-Фінанс» укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору, своє право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019 укладеним із [PERSON] (а.с. 12-20). 12.12.2023 між ТОВ «Кредит готівкою» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір відступлення права вимоги №12122023 цедент відступив цесіонеру своє право вимоги за кредитними договорами в тому числі і за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019 укладеним із [PERSON] (а.с. 21-26). 13.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги №12122023 цедент відступив цесіонеру своє право вимоги за кредитними договорами в тому числі і за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019 укладеним із [PERSON] (а.с. 27-30). Відповідно до розрахунку заборгованості на 01.05.2024 по клієнту [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019, загальний розмір заборгованості становить 120\~327,61 грн., з яких 9\~906,43 грн. заборгованість по тілу кредиту, 109\~871,18 грн. заборгованість про процентах, 550,00 грн. штраф (а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже,\~фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа. Такий висновок суду співпадає з правовою позицією про застосування норм права щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, від 31.10.2018 у справі\~№465/646/11 та від 10.11.2020\~у справі №638/22396/14-ц, від 08.08.2023 року у справі №910/8115/19, від 08.11.2023 у справі №206/4841/20, які враховуються судом при вирішенні даної справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що договір відступлення права вимоги від 13.12.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та позивачем [PERSON] , не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язанні щодо відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00984 від 29.11.2019, оскільки у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору, кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт - банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідача перед позивачем [PERSON] у позовній заяві не наведено, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі ст.ст. 509, 510, 512, 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 76-81, 141, 158, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд, -

Outcome: dismissed