Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-15 00:00:00

В грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 10172 грн. 14 коп. та інфляційні втрати у розмірі 53410 грн. 31 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~про час,\~дату і\~місце слухання\~справи повідомлена\~належним чином,\~що підтверджується\~трекінгом поштового\~відправлення,\~але в\~судове засідання\~не з`явилася,\~причини неявки\~суду не\~повідомила,\~відзив на\~позовну заяву\~не подавала, а\~тому зі\~згоди позивача\~суд ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи,\~що відповідає\~положенням ст.\~223,\~280\~ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 01.07.2013 року [PERSON] продала житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . З метою отримання грошових коштів відповідно до частки у спільному майні, позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, стягнення суми грошей відповідно до частки у спільному майні. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.02.2014 року по справі № 234/10331/13-ц (провадження № 2/234/33/14) було визнано факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з червня 2009 року по квітень 2013 року; визнано за [PERSON] право на частку у спільному майні житловому будинку з господарськими спорудами та земельній ділянці, що розташовані у [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 91 646,98 грн. Крім того, додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20.03.2014 року по справі № 234/10331/13-ц (провадження № 2-др/234/5/14) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 973,88 грн. На виконання вищевказаного рішення 04.01.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 64025928 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 91646,98 грн. Крім того 11.01.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 64025712 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 973,88 грн. 14.01.2021 року [PERSON] подав позовну заяву про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми заборгованості. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2021 року стягнуто з [PERSON] інфляційні витрати за період з 01.01.2018 року по 01.01.2021 року у розмірі 18459,12 грн., три відсотки річних у розмірі 8343,49 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 268,03 грн., а всього 27070,64грн. 12.10.2021 на виконання даного Краматорським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на підставі відповідного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження № 66972935. Натомість за час примусового виконання ані рішення Краматорського міського суду Донецької області від 21.02.2014 року по справі № 234/10331/13-ц, ані рішення того ж суду від 18.08.2021 року по справі № 234/432/21 [PERSON] виконані не були, у тому числі і частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1. ст. 550 Цивільного кодексу України - право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1. ст. 552 Цивільного кодексу України - сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 18 Постанови №\~6\~від 30\~березня 2012\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів,\~що виникають\~із кредитних\~правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приймаючи до уваги наданий стороною позивача розрахунок інфляційних втрат і 3 відсотків річних, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в межах заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 10172 грн. 14 коп. та інфляційні втрати у розмірі 53410 грн. 31 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved