Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

26.01.2024 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з даним позовом. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.01.2024 року позов [PERSON] залишено без руху, оскільки позовна заява не відповідала вимогам п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, зокрема, позивач, пред`явивши вимогу майнового характеру, зазначив ціну позову в сумі 12557 грн., котра не відповідає дійсній вартості\~майна на\~час розгляду\~справи та не надав оцінку майна. 12.02.2024 року до суду від представника [PERSON] , адвоката Губи В.В., надійшла заява про усунення зазначених недоліків разом зі звітом про оцінку майна та позовною заявою в новій редакції із зазначенням ціни позову, котра відповідає дійсній вартості майна. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову [PERSON] зазначено, що 30.01.1998 року між ним та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), нині [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління, актовий запис №51. 19.03.2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між ним, [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис №47. В період шлюбу згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2006 року, серія та номер [NUMBER] , реєстровий номер №1113 ними з відповідачкою [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] в. Позивач зазначає, що спірна квартира відноситься до спільного майна подружжя, оскільки була набута подружжям у період шлюбу. Оскільки відповідач не визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири та вимусила його, [PERSON] , залишити спірне житло, він вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Шлюбний договір між нимине укладався, домовленість про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, не досягнуто. У зв`язку з зазначеним, позивач просив в порядку поділу спільного нажитого майна подружжя визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в. Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника, адвоката Губи В.В. надійшла заява, в котрій остання просила провести розгляд справи без її та позивача участі. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками з позначкками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомила, суд вважає відповідача належним чином повідомленою. З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.01.1998 року перебували у шлюбі, котрий зареєстрований Жовтневим відділом\~державної реєстрацій\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Дніпропетровського\~міського управління,\~актовий запис\~№51(а.с. 7). 19.03.2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №47 (а.с. 7). Під час спільного життя, 20.06.2006 року сторонами за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. і зареєстрованим в реєстрі за номером №1113, на ім`я відповідача [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містяться в ст. 358 ЦК України. Відтак, відповідно до статті 61 СК України квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Відповідно до частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на це, а також на положення статей 60,70 СК України указане майно є спільним майном сторін, частки в якому є рівними. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим визнати за [PERSON] в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , задовольнивши позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з урахування того, що позивач є інвалідом ІІ групи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 497 грн. 67 коп., тобто за вимогу майнового характеру.

Outcome: approved