Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач комісія з питань захисту прав дитини 08.04.2024 розглянула матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Матеріали розглядалися у зв`язку з тим, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулися громадяни [PERSON] , старша повнолітня сестра [PERSON] та [PERSON] , дідусь [PERSON] , з заявами про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу з дитиною не проживає, веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює, матеріально дитину не утримує, не цікавиться її життям, навчанням та здоров`ям, зловживає алкогольними напоями, повністю переклала обов`язки по утриманню та догляду за дитиною на дідуся та старшу доньку. [PERSON] відносно [PERSON] є одинокою матір`ю. [PERSON] взята на облік служби у справах як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. У висновку оцінки потреб сім`ї, складеному Смілянським міським центром соціальних служб від 05.04.2024 зазначається, що [PERSON] залишилася без батьківського піклування. Вихованням дитини займається старша сестра, дідусь має проблеми зі здоров`ям, базові потреби дитини забезпечуються наразі за рахунок сестри [PERSON] . З народження вихованням та доглядом [PERSON] займались бабуся та дідусь. Після смерті бабусі ситуація загострилась. Згідно з характеристикою Смілянської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11, де навчається [PERSON] , дитину до школи водить дідусь. Навчальну діяльність і матеріальний стан контролює старша сестра [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами [PERSON] . Мати, [PERSON] , не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її успіхами, не відвідує батьківські збори, з класним керівником на зв`язок не виходить. Сусіди [PERSON] а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах підтверджують, що вихованням та утриманням [PERSON] займається її дідусь [PERSON] . Мати дитини [PERSON] багато років з дитиною не проживає, дитиною не займається, зловживає алкогольними напоями, бродяжить. Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 28.03.2024, з 2019 року [PERSON] проживає з дідусем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З 2021 року дитиною опікується старша сестра [PERSON] , яка звертається з [PERSON] на планові обстеження та у випадках хвороби дитини. Мати [PERSON] в поліклініку з дитиною ніколи не зверталась. Згідно з актом обстеження умов проживання від 08.04.2024, за адресою: [ADDRESS] , малолітня [PERSON] проживає з дідусем [PERSON] , умови проживання потребують покращення. Мати з дитиною не проживає, матеріально не утримує, про доньку не піклується. Службою у справах дітей проводилась робота щодо встановлення обставин, за яких [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню доньки. З [PERSON] було проведено бесіду щодо належного виконання нею батьківських обов`язків. У своїй заяві від 05.04.2024 [PERSON] повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . З юридичними наслідками позбавлення батьківських прав [PERSON] ознайомлена, від співробітництва з соціальними службами відмовляється. Враховуючи вищезазначене, відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини та є доцільним. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на користь закладу, в якому буде перебувати дитина, або на особу, на утриманні якої буде перебувати дитина, в розмірі 1/4 всіх її доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно до віку щомісячно до повноліття. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою про визнання позовних вимог та про розгляд справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву органу опіки та піклування Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області обґрунтованою та такою, що підлягає дозадоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. ст.. 135 СК України (а.с.8). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулися громадяни [PERSON] , старша повнолітня сестра [PERSON] та [PERSON] , дідусь [PERSON] , з заявами про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу з дитиною не проживає, веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює, матеріально дитину не утримує, не цікавиться її життям, навчанням та здоров`ям, зловживає алкогольними напоями, повністю переклала обов`язки по утриманню та догляду за дитиною на дідуся та старшу доньку (а.с.9,10). Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, складеному Смілянським міським центром соціальних служб від 05.04.2024 зазначається, що [PERSON] залишилася без батьківського піклування. Вихованням дитини займається старша сестра, дідусь має проблеми зі здоров`ям, базові потреби дитини забезпечуються наразі за рахунок сестри [PERSON] . З народження вихованням та доглядом [PERSON] займались бабуся та дідусь. Після смерті бабусі ситуація загострилась (а.с.11,12). Згідно з характеристикою Смілянської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11, де навчається [PERSON] , дитину до школи водить дідусь. Навчальну діяльність і матеріальний стан контролює старша сестра [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами [PERSON] . Мати, [PERSON] , не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її успіхами, не відвідує батьківські збори, з класним керівником на зв`язок не виходить (а.с.16). Сусіди [PERSON] а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах стверджують, що вихованням та утриманням [PERSON] займається її дідусь [PERSON] . Мати дитини [PERSON] багато років з дитиною не проживає, дитиною не займається, зловживає алкогольними напоями, бродяжить (а.с.18,19). Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 28.03.2024, з 2019 року [PERSON] проживає з дідусем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З 2021 року дитиною опікується старша сестра [PERSON] , яка звертається з [PERSON] на планові обстеження та у випадках хвороби дитини. Мати [PERSON] в поліклініку з дитиною ніколи не зверталась (а.с.17). Згідно з актом обстеження умов проживання від 08.04.2024, за адресою: [ADDRESS] , малолітня [PERSON] проживає з дідусем [PERSON] , умови проживання потребують покращення. Мати з дитиною не проживає, матеріально не утримує, про доньку не піклується. Відповідно до висновку органу опіки та піклування позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження відповідає інтересам дитини та є доцільним (а.с.23-24). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON] надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Зазначене вище свідчить про не бажання [PERSON] приймати участь у вихованні, розвитку дитини та її утриманні, будь-яких спроб, щодо реалізації нею батьківських обов`язків не вживалося. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах. Отже, судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що матір не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, її життям не цікавиться та не приймає участі у її вихованні, розвитку та утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved