Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України 22.04.2024 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму сплаченого відшкодування, з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди у загальному розмірі 20363 гривні 13 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень 00 копійок. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.06.2022 року з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб. Через те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, не була застрахована у встановленому законом порядку, МТСБУ було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу суму страхового відшкодування у заявленому до стягненні розмірі 18903,20 грн., а також понесені витрати на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди в сумі 1459,94 грн. За наслідком чого, на підставі ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач має право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, з відповідача, як з винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 14.05.2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін по справі в судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 15.05.2024 року від останнього надійшло клопотання про підтримання позовних вимог, розгляд справи провести за його відсутності, в якому також представником зазначено про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання призначене на 13.06.2024 року не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у\~разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою по місті Одесі та Одеській області не значиться. За наслідком викладеного, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,\~з опублікуванням якого, відповідач у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Одночасно, судом здійснювалось повідомлення останньї про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі за адресою: [ADDRESS] адреса, що зазначена у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду як місце проживання відповідача, була повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та за адресою: [ADDRESS] г адреса, яка зазначена у постанові Приморського районного суду міста Одеси від 31.08.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, яка також повернута на адресу суду без вручення. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомила. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~223\~ЦПК\~України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням\~викладеного,\~судом було\~ухвалено провести\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні 13.06.2024\~року за\~відсутності сторін\~по справі,\~на підставі\~наявних документів\~в матеріалах\~справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Моторного (транспортного ) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2022 року о 18 годині 10 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Артилерійській в місті Одесі, в порушення п.10.1 ПДР України при зміні напрямку руху не надала перевагу в русі автомобілю марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . За наслідком вказаного, [PERSON] допустила зіткнення з транспортним засобом, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стосовно [PERSON] було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. За наслідком розгляду вказаного протоколу, 31.08.2022 року суддею Приморського районного суду міста Одеси Русєвою А. С. ухвалено постанову по справі №522/8361/22, якою визнано [PERSON] винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень. Судом встанволено, що текст вказаної постанови оприлюднений та наявний в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанова суду не оскаржувалась, а відтак набрала законної сили. Приймаючи обов`язковість постанови суду у справі про адміністративне правопорушення для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову\~суду,\~у відповідності\~до ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України,\~судом приймається\~вказана постанова\~в якості\~належного доказу\~підтверджуючого винність\~ [PERSON] \~у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.06.2022 року. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було зокрема пошкоджено транспортний засіб марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», поліс №208561548. Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу №05-07/22 від 08.08.2022 року, проведеного ТОВ «АВТО ОДЕКС», вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників, визначається рівною 19564 гривні 49 копійок. Матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.06.2022 року відповідачкою потерпілій особі відшкодовані не були. Доказів, які б спростовували вказане до суду не надано. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] і яку визнано винною у зазначеній пригоді, не була застрахована у встановлений законом спосіб, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ наявним в матеріалах справи. Відповідачем в спростування вказаних обставин доказів до суду не надано. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами\~п.п.\~«а»\~п.41.1\~ст.\~41\~Закону,\~МТСБУ\~за\~рахунок коштів\~фонду\~захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду\~на\~умовах,\~визначених\~цим\~Законом,\~у\~разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; У зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.06.2022 року, МТСБУ на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування, оскільки власником транспортного засобу, з вини водія якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, 23.09.2022 року постановлено наказ №3/8668 відповідно, яким наказано фінансовому управлінню сплатити відшкодування на рахунок [PERSON] в сумі 18903 гривні 20 копійок. 26.09.2022 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 18903 гривні 20 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №934155 від 26.09.2022 року. Згідно з ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК\~України,\~доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення\~для\~вирішення\~справи. Ці\~дані\~встановлюються\~такими\~засобами: письмовими,\~речовими\~і\~електронними\~доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Згідно приписів ст.77,\~78 ЦПК України,\~докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК\~України,\~кожна\~сторона\~повинна\~довести ті\~обставини,\~\~на\~які\~вона посилається\~як\~на\~підставу\~своїх вимог\~або заперечень,\~крім випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом.\~Докази\~подаються\~сторонами\~та\~іншими\~учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, а тому вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої останнім суми відшкодування в порядку регресу у розмірі 18903 гривні 20 копійок. Також судом встановлено, що МТСБУ були понесені витрати в сумі 1459 гривень 94 копійки на послуги аварійного комісара, що підтверджується платіжною інструкцією №932887 від 17.08.2022 року про сплату вказаної суми коштів на рахунок АВТО ОДЕКС ТОВ, яким проведено звіт з визначення матеріального збитку завданого власникові колісного транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у\~порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41\~цього Закону. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Таким чином, обов`язково умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. За таких обставини, на користь МТСБУ підлягає стягненню з відповідача сума понесених збитків на збір документів, послуги аварійного комісара у розмірі 1459 гривень 94 копійки. Відповідно до\~статті\~89\~ЦПК\~України,\~суд\~оцінює\~докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що\~ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому\~дослідженні\~наявних\~у\~справі доказів. Жодні\~докази\~не\~мають\~для\~суду\~заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд\~оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу\~окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів\~у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~\~\~ст.\~263\~ЦПК\~України\~судове рішення\~повинно\~ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства\~права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення\~має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. \~При\~виборі\~і\~застосуванні норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, Проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, надавши їм оцінку, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, за наслідком чого суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~судовий\~збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних\~вимог. Інші\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом\~справи,\~покладаються: у\~разі\~задоволення\~позову\~-\~на\~відповідача; у\~разі\~відмови\~в\~позові\~-\~на\~позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодування сплаченого судового збору - 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved