Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання\~шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 12.07.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , у Яківській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось, через різні характери та погляди на спільне життя. З 2013 року разом не\~проживають,\~спільного господарства\~не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер. Надалі перебувати у шлюбі не бажає, примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Просила постановити рішення, яким шлюб мiж нею та відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON] ». У судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився. 31.05.2024 року останній подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає, просив шлюб розірвати та розглядати справу у його відсутності (а.с. 17). 17.05.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 12.07.1998 року сторони зареєстрували шлюб у Яківській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.07.1998 року (а.с. 2). Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, різні інтереси, спільного господарства не ведуть. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved