Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування Первомайської районної Державної адміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , передання дитини органу опіки та піклування Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, для подальшого її влаштування та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дівчиники вчинено зі слів матері, в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України. Рішення набрало законної сили 09.01.2024 року. Після перебування у розшуку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей. Після перебування [PERSON] у розшуку, остання з`явилася на території району Мигіївської громади 14.11.2023 року, а вночі 15.11.2023 року вона народила вдома дівчинку, потім була направлена до Комунального некомерційного підприємства «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради. У дитини було встановлено наслідки перинатального ураження ЦНС. У зв`язку із неможливістю повернення відповідачки з новонародженою дитиною до свого помешкання через непридатні умови для життя. Службою у справах дітей неодноразово проводились обстеження умов проживання даної родини, згідно яких було встановлено відносний безлад, запах цвілі та мишей, продукти харчування відсутні, запас дров обмежений, в будинку відсутні засоби гігієни, ванночка для купання новонародженої дитини, ліжко, постільна білизна та речі для новонародженої дитини, в будинку холодно. Рішенням виконавчого комітету Мигіївської сільської ради «Про влаштування дитини до комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради (рішення виконавчого комітету Мигіївської сільської ради № 01 від 21.12.2023). Дитину було поміщено до Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний будинок дитини" Микоаївської обласної ради на шість місцяів (а.с.35). З матір`ю, відповідачкою у справі, постійно проводились профілактичні роботи, вона неодноразово попереджалась про адміністративну та кримінальну відповідальність, але жодних висновків для себе не зробила. За період перебування дитини в комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради [PERSON] жодного разу не цікавилася і не відвідувала дитину. Єдиним чим цікавилася [PERSON] є питання щодо виплати соціальної допомоги на дитину. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 12.03.2024 № 3 були встановлені підстави для позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України . Отже, посилаючись на те, що відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки: [PERSON] , [INFO] представник позивача змушений звернутися до суду. 09.04.2024 ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі в порядкку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача - Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Макогонюк А. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду також не з`явилась, протев матеріалах справи наявна заява із фотокартками під час написання заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Первомайської районної військової державної адміністрації Миколаївської області Малиновська Т.С., в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити їх, висновок органу опіки та піклування Первомайської РВА підтримала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка - [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Відомості про батька дитинивказані відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України (а.с.18). Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає, не займається її розвитком, тобто самоусунулась від її виховання. Відповідачка не працює, не має доходу та професії. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №136 від 15.11.2023 року встановлено, що будинок де проживає [PERSON] повністю не готовий для проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] ( а.с.25-30). Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, що набрало законної сили 09.01.2024 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей. Наказом служби у справах дітей Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 50 від 11.12.2023 [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах. 11.03.2024 Первомайська районна військова адміністрація Миколаївської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10-13). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаютьдитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункти 15, 17 вищевказаної постанови передбачають, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їїутримують, та ін.), щонадані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факт і спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїхбатьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачка не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний розвиток та стан здоров`я, не приймає жодної участі у її вихованні та розвитку, підготовці до самостійного життя, не виконує свого обов`язку щодо її матеріального забезпечення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачку окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. ст.180-183 СК України, з урахуванням рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.12.2023, яким ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей, з відповідачки на користь установи, де буде влаштована дитина, необхідно стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не меншеніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved