Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [INFO] (далі - ДК «[INFO]»), в якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 27.04.2022 № 39к в частині призупинення з нею дії трудового договору з 28.04.2022; зобов`язати відповідача поновити з позивачем з 28.04.2022 дію трудового договору; стягнути з відповідача на позивача користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.04.2022 по 19.12.2022 в сумі 307 508,96 грн; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 14 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 22.11.2021 по 21.11.2022 та грошову компенсацію за 2 дні невикористаної щорічної основної відпустки за період з 22.11.2022 по 19.12.2022. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом ДК «[INFO]» від 27.04.2022 №39к було призупинено з позивачем дію трудового договору з 28.04.2022 до відновлення можливості надання та виконання роботи, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану, відповідно до положень статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Наказом ДК «[INFO]» №280-к від 16.12.2022 «Про звільнення [PERSON] », [PERSON] 19.12.2022 було звільнено з посади провідного спеціаліста відділу реалізації контрактів №1 Регіонального управління №2 Державної компанії «[INFO]» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скорочення чисельності і штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що призупинення дії трудового договору з нею, як з працівником ДК «[INFO]», згідно з Наказом від 27.04.2022, проведено не у відповідності до вимог діючого трудового законодавства, у зв`язку з чим трудові гарантії позивача були порушенні, а відтак останні мають бути відновлені шляхом визнання Наказу від 27.04.2022 в частині призупинення дії трудового договору з позивачем незаконним і, як наслідок, поновленням дії трудового договору з позивачем з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До суду 07.07.2023 надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що з 24.02.2022, після початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, діяльність відповідача у сфері експорту продукції і послуг військового призначення та подвійного використання, яка була основним джерелом доходів відповідача, фактично повністю зупинена. Державною службою експортного контролю України були скасовані усі дозволи на експорт продукції військового призначення. Натомість, в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України Міністерством оборони України покладено на відповідача виконання завдань щодо забезпечення закупівель для Збройних Сил України та інших військових формувань сучасного озброєння та військової техніки з метою забезпечення національної безпеки і оборони держави. На виконання вказаних завдань відповідач бере участь у виконанні державного оборонного замовлення з імпорту озброєння, військової і спеціальної техніки, іншої продукції і послуг військового призначення та подвійного використання, як безпосередній виконавець державних контрактів, так і є стороною у зобов`язаннях, укладених на виконання державного оборонного замовлення. Таким чином, прибуток відповідача від здійснення імпортних операцій із закупівлі товарів, робіт і послуг оборонного призначення, які на даний час є основним видом діяльності Компанії, становить не більше 3% вартості таких товарів, робіт і послуг, що неминуче впливає на фінансовий стан відповідача. Отже, внаслідок початку повномасштабної збройної агресії та введення в Україні воєнного стану фінансовий стан відповідача суттєво погіршився і продовжує погіршуватися. 21.03.2022 відповідачем був виданий наказ № 51 про особливості його роботи в умовах воєнного стану, яким, зокрема, було зобов`язано керівників структурних підрозділів у строк до 25.04.2022 подати до управляння з роботи персоналом списки працівників, трудові договори з якими можуть бути призупинені та пропозиції щодо оголошення простою не з вини працівників. На виконання зазначеного наказу, 21.04.2022 начальник регіонального управління № 2 подав до управління роботи з персоналом службову записку, в якій зазначив, що [PERSON] фактично виконувала роботу з контролю документообігу та інші допоміжні функції при виконанні експортних контрактів. У зв`язку з хакерською атакою на інформаційні ресурси Компанії робота по контролю документообігу в Компанії здійснюється лише Управлінням цифрової трансформації без залучення осіб від контрактних підрозділів. Разом з тим, зупинка виконання експортних контрактів у зв`язку із анулюванням дозволів ДСЕКУ та іншими обставинами, пов`язаними із збройною агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану (ракетні удари по підприємствах ОПК, завантаження підприємств ОПК виключно внутрішніми замовленнями тощо) зменшила обсяги документообігу в підрозділі до нуля, а також повністю усунула потребу у будь-яких інших допоміжних функціях в контрактній роботі. Наразі зазначений працівник не супроводжує виконання жодного зовнішньоекономічного контракту чи іншого договору. Переговорів щодо укладення майбутніх договорів також не ведеться. Іноземними мовами не володіє. Таким чином, повністю відсутня робота, яка може виконуватись зазначеним працівником. Так, на підставі пропозицій керівників структурних підрозділів наказом відповідача від 27.04.2022 № 39-к призупинено дію трудових договорів з 74 працівниками, в тому числі, і з позивачем. Крім того, за результатами розгляду пропозицій начальника управління роботи з персоналом наказом від 26.11.2022 № 115-ШР штатний розпис відповідача було скорочено більше ніж на 40%, в тому числі повністю ліквідовано одразу 4 контрактні управління, зокрема, і регіональне управління № 2, у якому працювала позивач. 06.02.2023 позивача було звільнено, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Відповідач вважає, що саме на керівництво підприємства покладаються дискреційні повноваження щодо визначення переліку працівників, з якими необхідно призупинити дії трудових договорів, з самостійним визначенням відповідних трудових критеріїв для цього. Таким чином, відповідачем повністю дотримано вимоги чинного законодавства під час видання оскаржуваного наказу. Посилання позивача на необхідність одночасного існування для обох сторін трудового договору неможливості його виконання стосується редакції статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яка набула чинності лише з 19.07.2022, тобто не діяла на момент видання оскаржуваного наказу. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України, тобто такі вимоги є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. До суду 27.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем разом з відзивом не надано суду доказів, що на момент видання оспорюваного наказу в частині призупинення з нею дії трудового договору, існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її. Крім того, твердження відповідача про фактичне зупинення діяльності компанії у сфері експорту продукції і послуг військового призначення та подвійного використання не свідчить про неможливість відповідача забезпечити його роботою, оскільки предметом його діяльності є не лише здійснення діяльності з експорту вищевказаної продукції і послуг, але й здійснення їх імпорту та інших видів діяльності. З урахуванням викладеного, відповідач не надав жодного доказу до відзиву, яким би довів, що був позбавлений можливості надати позивачу роботу, в тому числі, частково, дистанційно, шляхом встановлення скороченої тривалості робочого часу, дня, тижня, переведення на іншу роботу, яку здатен він виконувати відповідно до своєї кваліфікації та досвіду роботи. Враховуючи вищевикладене, наполягає на задоволені позовних вимог. До суду 03.08.2023 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що твердження позивача про те, що вона у період з 28.04.2022 по 19.12.2022 могла та бажала продовжувати працювати не підтверджені жодними доказами, зокрема, не надано доказів, що вона у вказаний період зверталась до керівництва з пропозиціями про вихід на роботу, скасування призупинення дії трудових договорів, виконання будь-якої роботи. Крім того, самі лише вказівки у посадовій інструкції позивача про те, що повинен вміти працювати із імпортними операціями не свідчать про існування у відповідача у вказаний період реальних імпортних контрактів. Водночас, керівник управління чітко пояснив, що позивач на момент складання службової записки не мав жодної роботи, тому трудовий договір з ним було призупинено. Посилання на те, що відповідачем у червні-липні 2022 року було змінено тривалість робочого дня не свідчить про збільшення обсягу роботи. Такі дії були здійснені для забезпечення роботи Компанії в такому режимі, який максимально відповідав режиму роботи основного замовника - Міністерства оборони України, та ніяким чином не пов`язані зі збільшенням обсягів роботи або навантаження на персонал, навпаки, у вказаний період обсяги роботи та навантаження послідовно зменшувалися. До того ж, наказом відповідача від 22.07.2022 було відновлено п`ятиденний робочий тиждень тривалістю 40 годин. Крім того, зі звітів про фінансові результати відповідача за перше півріччя 2022 року, 9 місяців 2022 року, 2022 рік та перший квартал 2023 року вбачається, що неухильно зменшувався чистий фінансовий результат відповідача у порівнянні із показниками минулих звітних періодів. Перевиконання відповідачем показників фінансового плану, про яке зазначено у звіті про управління, свідчить лише про те, що Міністерство оборони України, яке затверджує фінансовий план відповідача, вже під час затвердження фінансового плану передбачає у ньому мінімальні показники прибутків, перевиконання яких аж ніяк не свідчить про покращення фінансового стану відповідача. На підставі чого, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До суду 24.10.2023 відповідачем подано до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що підрозділ, в якому працювала позивач був орієнтованим на здійснення експортної діяльності. Практично повне припинення експортної діяльності внаслідок повномасштабної агресії російської федерації стало причиною послідовного скорочення обсягів роботи у регіональному управлінні №2 та зрештою повної ліквідації цього підрозділу. Твердження позивача про те, що нібито підставою для зупинення дії трудового договору може бути лише повна зупинка діяльності підприємства або його структурних підрозділів не ґрунтується на законі. До суду 22.11.2023 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначила, що відповідач активно здійснює свою діяльність, опрацьовує та укладає договори, контракти, що зокрема входить до посадових обов`язків позивача, а тому твердження відповідача про відсутність роботи та можливості позивачем її виконувати суперечать доказам, що наявні в матеріалах справи. Позивач вважає абсурдним твердження відповідача відносно того, що вона не надала жодних доказів того, що зверталась до свого керівництва із пропозицією про вихід на роботу, скасування призупинення дії трудових договорів, оскільки відповідачем не надано відповідного документа, який би визначав порядок повідомлення працівниками своєї готовності до виходу на роботу керівництва , а також доказів доведення змісту такого документу до працівників. До суду 01.02.2024 від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких позивач зазначила, що на час видання оспорюваного наказу не існувало істотних обставин, які б виключали можливість обох сторін трудових відносин, якими є позивач та відповідач, виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. До суду 15.03.2024 відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду, яка була прийнята судом та оцінка якій буде надана у вказаному рішенні. Також, 15.03.2024 відповідачем та позивачем подано до суду письмові пояснення щодо предмету спору з урахуванням та посиланням на судову практику. Крім того, позивачем надано заперечення на заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду. Також, 15.03.2024 позивачем подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме, що позивач

Outcome: approved