Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] 21.04.2021 року був укладений кредитний договір №2111169035988, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 4900 грн. з умовою його повернення з орієнтовним строком в 16 днів, граничним строком в 1 рік та з умовою сплати процентів за його користування в залежності від фактичного строку користування. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови договори та не виконує взяті на себе зобов`язання, то за кредитним договором №2111169035988 від 21.04.2021 року утворилась заборгованість в сумі 79\~928,31 грн, з яких 4900 грн заборгованість за тілом кредиту, 75\~028,31 грн заборгованість за процентами. При цьому позивач на власний розсуд зменшив розмір заборгованості за процентами по вказаним кредитним договорам та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2111169035988 від 21.04.2021 року в сумі 49\~508 грн, з яких 4900 грн заборгованість за тілом кредиту, 44\~608 грн заборгованість за процентами. В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору про надання фінансових послуг №2111169035988 від 21.04.2021 року з додатками; копію повідомлення ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 13.03.2024 року; розрахунки заборгованості; копію договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року; копію реєстру боржників; витяг з реєстру боржників; копію договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року; копію реєстру боржників; витяг з реєстру боржників; копію договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги №558 від 01.03.2024 року; витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року; копію платіжної інструкції від 15.03.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 21.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] в електронній формі був укладений договір про надання фінансових послуг №2111169035988, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 4900 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту був встановлений в 16 днів, граничний строк кредитування становив 1 рік (п. 1.9 договору). Договір передбачав нарахування процентів за користування кредитом в межах орієнтовного строку повернення кредиту 2% в день, з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64%, з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту на 1,38%, з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту на 2,65%. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредитам, процентам за користування кредитами, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитними договорами. Заборгованість відповідача за кредитним договором №2111169035988 від 21.04.2021 року згідно з розрахунками позивача становить 79\~928,31 грн, з яких 4900 грн заборгованість за тілом кредиту, 75\~028,31 грн заборгованість за процентами. При цьому позивач на власний розсуд зменшив розмір заборгованості за процентами по вказаним кредитним договорам та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2111169035988 від 21.04.2021 року в сумі 49\~508 грн, з яких 4900 грн заборгованість за тілом кредиту, 44\~608 грн заборгованість за процентами. Натомість заборгованість за процентами розрахована в межах визначеного в п.1.9 договору граничного річного строку кредитування з дня укладення кредитного договору, тобто станом на 20.04.2022 року становить 52\~992,03 (а.с. 14), що не перевищує заявлену позивачем до стягнення суму процентів. При цьому відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. \~ \~ \~ \~Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеними договорами, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог заборгованості за кредитним договором №2111169035988 від 21.04.2021 року в сумі 49\~508 грн, з яких 4900 грн заборгованість за тілом кредиту, 44\~608 грн заборгованість за процентами в межах заявлених позовних вимог. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги, заявкою на надання юридичної допомоги №558 від 01.03.2024 року, витягом з акту про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року, копією платіжної інструкції від 15.03.2024 року. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. При цьому, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Загальна ціна позову в даній справі становить 49 508 грн., натомість заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу 13 000 грн., що становить майже третину від ціни позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому, вказана вище категорія даної справи та типовий її характер спростовує те, що на підготовку такого позову загалом потрібно було 5 год., а також по 2 год. на усні консультації та підготовку пропозицій, як це вказано в заявці та акті виконаних робіт. За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 5000 грн., яка підлягає розподілу між сторонами. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved