Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

20.03.2024 року позивач ТзОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свій позов мотивує тим, що 25.01.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0109/980/1093716/19, за умовами якого останній отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 28.06.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28/06/23, до останнього перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року, розмір заборгованості позичальника за яким становив 44721,85 грн. Крім того, 23.11.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19013-11/2021, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 08.12.2022 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 08122022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становив 15200 грн. Вказує, що внаслідок отримання права вимоги за зазначеними вище правочинами, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкцій. У свою чергу, [PERSON] не здійснював погашення спірних заборгованостей, у тому числі й на рахунок попередніх стягувачів. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: 1) за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року в загальному розмірі 44721,85 грн., з яких: 26000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18721,85 грн. сума заборгованості за відсотками; 2) за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року в загальному розмірі 15200 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11200 грн. сума заборгованості за відсотками. а всього стягнути заборгованість за Кредитними договорами у розмірі 59921,85 грн., а також понесені судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до його початку подав до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності. Згідно поданих ним письмових пояснень (вступного слова), останній заявлені позовні вимоги визнає частково та зазначає, що розмір заявлених вимог, які визнає його довіритель складається з наступного: за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року 11200 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року в загальному розмірі 8300 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4300 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.01.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0109/980/1093716/19, за умовами якого останній отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 28.06.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28/06/23, до останнього перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року. Згідно реєстру боржників № 2 до вищевказаного правочину, до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року в загальному розмірі 44721,85 грн., з яких: 26000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18721,85 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 23.11.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19013-11/2021, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 08.12.2022 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 08122022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року. Відповідно до реєстру боржників вищевказаного правочину, до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року в загальному розмірі 15200 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11200 грн. сума заборгованості за відсотками. У своєму позові ТзОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що [PERSON] не здійснював погашення спірних заборгованостей за обома кредитними договорами, у тому числі й на рахунок попередніх стягувачів, у зв`язку з чим просить стягнути такі з відповідача в зазначених у реєстрах боржників розмірах. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження №61-9618св19); від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21); від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21); від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21); від 01.12.2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження №61-14046св21), від 01.06.2022 року у справі №175/35/16-ц (провадження №61-648св21). З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог, які стосуються обрахування спірної заборгованості, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» було надано виключно витяги з Реєстрів боржників. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення повного руху коштів по рахунку, який був відкритий відповідачу первісними кредитодавцями, а також розрахунок суми заборгованості за Кредитними договорами, які були переданий позивачу, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити правильність проведення розрахунків сум заборгованості, які є предметом спору. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Реєстри боржників, на які посилається позивач у позові і які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем та первісним кредитором, а, відтак, інформація зазначена в них, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Однак, у своїх письмових поясненнях представник відповідача визнав наявність у [PERSON] заборгованості: за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року в загальному розмірі 11200 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200 грн. сума заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року в загальному розмірі 8300 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4300 грн. сума заборгованості за відсотками. Оскільки [PERSON] визнає факт існування між ним та кредиторами, правонаступником яких є ТзОВ «ФК «ЄАПБ» кредитних правовідносин, за якими у нього існує заборгованість, розрахунок якої його представник наводить у своєму вступному слові (письмовому), такий розрахунок жодними доказами позивача не спростовується, а тому суд приймає до уваги часткове визнання стороною відповідача заявлених позовних вимог. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості: за кредитним договором № 0109/980/1093716/19 від 25.01.2019 року в загальному розмірі 11200 грн. та за кредитним договором № 19013-11/2021 від 23.11.2021 року в загальному розмірі 8300 грн., що разом становить 19500 грн. Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають до часткового задоволення. На підставі ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру заявлених позовних вимог у розмірі 985, 38 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial