Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «МІЛОАН», про стягнення заборгованості кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 31.05.2021 [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора в якості підпису, подав та підписав в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/ заявку на отримання кредиту № 3535139, та підтвердила прийняття умов кредитного договору № 5009691. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 5009691 від 31.05.2021 в розмірі 15000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності. ТОВ «Мілоан» зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. В подальшому, 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором до [PERSON] в розмірі 71850,00 грн., яка складається з: 15000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 54000,00 грн. заборгованості за відсотками; 2850,00 грн. заборгованості за комісійними винагородами. Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до [PERSON] , останній не виконав зобов`язання з повернення кредиту, відсотків за його користування та комісії, ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора (ТОВ «Мілоан»), внаслідок чого допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 71850,00 грн. Відзив на позовну заяву від відповідача не поступив. Пояснення третьої особи щодо позову до суду не подавались. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 71850,00 грн., та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання, оскільки представник третьої особи не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 31.05.2021 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5009691 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості ТОВ «Мілоан» надало відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн. строком на 30 днів, з 31.05.2021 по 30.06.2021, зі сплатою відсотків та комісії згідно умов договору. Вказаний договір було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 12, 22-27); Згідно платіжного доручення № 47609969 від 31.05.2021, ТОВ «Мілоан» здійснило перерахунок коштів в сумі 15000,00 грн. банківську картку відповідача [PERSON] № 414962*45 (а.с. 30). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5009691 від 31.05.2021 за період з 13.09.2021 по 20.02.2024, та відомостей про щоденні нарахуваня та погашення за кредитним договором № 5009691 за період з 31.05.2021 по 29.08.2021, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 71850,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 54000,00 грн. заборгованість за відсотками; 2850,00 грн. заборгованість по комісії (а.с. 10-11, 14); 13.09.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 07Т, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 3535139 від 19.05.2021 в сумі 58175,00 грн. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором (а.с. 13, 43-49); 27.09.2023 представником позивача надіслано відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 5009691 від 31.05.2021 в сумі 71850,00 грн. (а.с. 29). Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.\~634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст.\~1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5009691, відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості ТОВ «Мілоан» надало відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн. строком на 30 днів, з 31.05.2021 по 30.06.2021, зі сплатою відсотків та комісії згідно умов договору. Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та електронним підписом, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У вказаному кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, зокрема орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних ним умов кредитування, в тому числі розмір кредиту, процентна ставка за користування кредитом, строк дії кредиту, пільговий період, розмір відсотків, види та розміри комісій, а також відповідальність за порушення умов договору, тощо. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. на картковий рахунок. Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Також судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Мілоан» виконало своєчасно і повністю, надававши відповідачу кредиті кошти. Із наданої позивачем інформації за укладеним договором вбачається, що з 31.05.2021 відповідач користується кредитними коштами, прострочив виконання зобов`язання на погашення заборгованості та на момент подачі позову до суду має заборгованість за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів за його користування та комісії відповідно до умов кредиту, оскільки кредит ним не повернуто, проценти та комісії не сплачені. 13.09.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 07Т, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 5009691 від 31.05.2021 в сумі 71850,00 грн. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за кредитом (тіло кредиту), та комісією. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками суд зазначає наступне. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251\~ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У справі що розглядається, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Відтак суд встановив, що 31.05.2021 сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 30 днів кредитні кошти у національній валюті у розмірі 13000,00 грн., які зобов`язався повернути до 30.06.2021 зі сплатою відсотків у розмірі 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здіснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п. 2.2.2. договору). Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. При цьому у матеріалах справи відсутні докази щодо продовження сторонами дії кредитного договору (пролонгація строку кредитування). Таким сином термін кредитування закінчився 30.06.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такого висновку дійшла, Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, а саме: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже у справі що розглядається, право нараховувати проценти, передбачені умовами Договору про надання споживчого кредиту № 5009691 від 31.05.2021, припинилося 30.06.2021 по закінченню строку кредитування, визначеного договором. Згідно наданого позивачем розрахунку, який міститься у матеріалах справи, по дату (30.06.2021), яку обумовили сторони договору, заборгованість [PERSON] становить 26850,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9000,00 грн. заборгованість за відсотками; 2850,00 грн. заборгованість по комісії, яка за даними обставинами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст.\~4\~ЗУ «Про\~судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору 0,8, що становить 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 0817-0856-9678-2234 від 02.05.2024 (а.с. 7). Також позивачем сплачено витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 09.02.2024, актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 20.02.2024, детальним описом робіт (наданих послуг) від 20.02.2024 (а.с. 17-18, 20, 40-42). Однак враховуючи, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] 26850,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 5009691 від 31.05.2024 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», та враховуючи, що позовна заява підлягає до задоволення на 37,37%, за розгляд справи судом з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню 3147,45 грн. сплачених судових витрат, з яких: 905,25 грн. судовий збір; 2242,20 грн. витрати на правничу допомогу. Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи\~Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 5009691 від 31.05.2021 в розмірі 26850,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9000,00 грн. заборгованість за відсотками; 2850,00 грн. заборгованість по комісії. У задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за відотками, нарахованими за період з 01.07.2021 по 29.08.2021, в сумі 45000,00 грн., необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3147,45 грн. сплачених судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 207, 251, 252, 526, 530, 625, 626, 628, 631, 634, 638, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved