Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалися на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Згідно витягу зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 29.03.2024 року №605639 у вищевказаній квартирі окрім них зареєстрований [PERSON] , який не проживає в даній квартирі більше ніж 10 років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає та не цікавиться квартирою. Відповідач проживає за межами України та має вид на постійне місце проживання в російській федерації, перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу позивачі не чинили. Факт відсутності проживанняВідповідача в квартирі підтверджується Актом №209 від 12.12.2023 року, виданого ПП «Житлосервіс». Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Відповідачем відзиву на позов подано не було. Позивачі подали до суду заяви, в яких позовні вимоги повністю підтримали та просили позов задовольнити, а також розглядати справу за їх відсутності. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~\~Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 2000 року №36171 квартира по [ADDRESS] належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно витягу зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 29.03.2024 року №605639 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до Акту №209 від 12.12.2023 року, складеного ПП «Житлосервіс» в складі комісії, зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за даною адресою, але фактично не проживає з 2002 року по даний час, що підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Окрім того, позивачами надана копія Довідки про не проживання особи за адресою місця реєстрації від 12.12.2023 року №166, виданої ПП «Житлосервіс» та відповідно до якої [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає в вищевказаній квартирі (а.с.31). Згiдно положень\~ст.4 ЦПК України\~суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способу захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в\~статтi 16 ЦК України. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес\~\~iншим способом, що встановлений законом або договором.\~\~ Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~\~власник майна\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2\~статті 405 ЦК України\~визначено, що член сім`ї\~власника житла\~втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~В пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316-319 ЦК), то власник на підставі\~статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог:\~про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для\~\~ особистого проживання\~\~і\~\~проживання\~\~членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб. Установлено, що квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном сторін, отже, відповідач є співвласником вказаної квартири. Частинами першою, другою\~статті 319 ЦК України, в, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Статтею 346 ЦК України, врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що\~квартира є спільним сумісним майном. Вирішуючи вимоги щодо наявності підстав для\~\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що відповідач не втратив право власності\~\~на вказану квартиру, в силу вимог статей\~319,\~321 ЦК України. Зокрема, таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 року у справі № 647/1683/15-ц. За таких обставин, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки положення частини другої\~статті 405 ЦК України\~не розповсюджуються на\~\~спірні\~\~правовідносини. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до\~Європейської Конвенції з прав людини\~та основних свобод, що згідно\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed