Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

09.02.2024 року ПАТ «СК «Уніка», від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2021 між ПАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Рено, дрн [NUMBER] . 29.12.2021 в м. Кропивницький сталося ДТП з участю автомобіля Фольксваген, дрн [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Рено, днр [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Рено. Згідно постанови Ленінського районного суду від 24.01.2022 (справа №405/136/22), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 119727,87 грн. Розрахунок страхового відшкодування: 121977,87 грн. (варість відновлювального ремонту) 2250,00 грн. (франшиза). Згідно витягу з центральної бази даних МТСБ, поліс ОСЦПВНТЗ на дату ДТП, на транспортний засіб Фольксваген, дрн [NUMBER] , не укладався/не діяв. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в розмірі 119727,87 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., а також 8000 грн. витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 01.04.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією платіжного доручення №008202 від 09.02.2022, ПрАТ «СК «Уніка» здійснило переказ коштів у сумі 119727,87 грн. на користь ТОВ «Автогруп Кропивницький», як страхове відшкодув.зр.дор.№012106/4057/0000089 від 17/05/2021 р. Без ПДВ. [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії страхового акту №00487194 від 08.02.2022 сума страхового відшкодування становить 119727,87 грн. (а.с.8). Згідно з копією договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №012106/4057/0000089 від 17.05.2021, ПАТ «СК «Уніка» та [PERSON] уклали договір страхування транспортного засобу Renault Duster, державний номер [NUMBER] . (а.с.11-12). Згідно рахунку-фактура №АК-00000039 від 05.01.2022, вартість ремонту транспортного засобу Renault Duster, державний номер [NUMBER] , складає 121977,87 грн (а.с.13-14). Відповідно до копії постанови Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24.01.2022, справа №405/136/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно копії постанови 09 грудня 2021 року о 15 год. 15 хв. в м. Кропивницькому по вул. Віктора Чміленка, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Архангельська, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Renault Duster», який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.26-29). Згідно з копією витягу з Центральної бази даних МТСБУ, щодо транспортного засобу державний номер [NUMBER] , відомості відсутні (а.с.30). Суд застосовує такі норми права. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи встановлені судом обставини, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, у відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, страхове відшкодування у розмірі 119727,87 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано Договір доручення № 1 ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги від 01.11.2023 укладеного між ПАТ «СК «Уніка» та ФОП [PERSON] (а.с.38), додаткова угода №1 до договору доручення № 1 ВНМ від 01.11.2023 (а.с.33), договір №2/23ю про надання правової допомоги від 02.11.2023 (а.с.34) додаток №1 до договору про надання правової допомоги (а.с.35-37), Акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг №1/32108 від 06.02.2024, згідно якого клієнту надані такі послуги: здійснено повний збір та аналіз усіх документів, досліджено та оцінено матеріали справи, досліджено та оцінено самостійно отримані бюро документи, обрано спосіб захисту та інтересів клієнта, складено та подано відповідний позов до суду; вартість послуг бюро відповідно до додатку №1 договору складає 8000,00 грн. (а.с.38). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved