Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

06 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, посилаючись на статтю 51 Конституції України, статті 55-56 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 29 червня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 59. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з відповідачем [PERSON] позивач перебуває у шлюбі, який зареєстрований 29 червня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 59. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що за нетривалий період перебування у шлюбі, сторони не змогли побудувати відносини, які б базувалися на довірі та любові і створити сім`ю у класичному розумінні. Під час укладення шлюбу позивач перебував у лавах Збройних Сил України і проходив службу на східному напрямку. Після укладення шлюбу сторони бачилися лише протягом двох тижнів у січні-лютому 2024 року, основне спілкування між подружжям відбувалося засобами відеозв`язку. Проте, протягом останніх трьох місяців позивач переконався, що між ним і відповідачем відсутні почуття, які притаманні подружжю, відповідач живе своїм життям, на зв`язок виходить не постійно, не чесна у спілкуванні з ним. Після укладення шлюбу сторони прожили разом у квартирі, де мешкає мати відповідача та її діти, лише 10 днів, після чого позивач поїхав за місцем проходження служби. Спільне господарство сторони не вели, шлюбні відносини між ними припинені, а шлюб носить формальний характер. Позивач прийняв виважене рішення розірвати шлюб з відповідачем, яке відповідає інтересам кожної із сторін, збереження шлюбу є недоцільним. Розірвання шлюбу між сторонами через органи ДРАЦСу неможливе, оскільки позивач перебуває на території Донецької області, де несе службу і не може особисто з`явитися до органів ДРАЦСу. Ухвалою судді від 15 травня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 червня 2024 року. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 25 червня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду подана заява представника позивача адвоката Климчук В.В., в якій вона просила цивільну справу розглядати без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із копією позовної заяви з додатками, копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією ухвали про відкладення розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, причини неявки суд не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 25 червня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 червня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 29 червня 2023 року зареєстрували шлюб у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 29 червня 2023 року складено відповідний актовий запис № 59. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині Баришовець Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що за нетривалий період перебування у шлюбі, сторони не змогли побудувати відносини, які б базувалися на довірі та любові та створити сім`ю. Під час укладення шлюбу позивач перебував у лавах Збройних Сил України і проходив службу на східному напрямку. Після укладення шлюбу сторони бачилися лише протягом двох тижнів у січні-лютому 2024 року, основне спілкування між подружжям відбувалося засобами відеозв`язку. Проте, протягом останніх трьох місяців позивач переконався, що між ним і відповідачем відсутні почуття, які притаманні подружжю, відповідач живе своїм життям, на зв`язок виходить не постійно, не чесна у спілкуванні з ним. Позивач прийняв виважене рішення розірвати шлюб з відповідачем, яке відповідає інтересам кожної із сторін, збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільних дітей від шлюбу сторони не мають. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1\~211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved