Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.02.2023, з мотивів того, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, постійні сварки, нарікання та систематичне приниження людської гідності унеможливили спільне житія сторін як подружжя, відповідач зловживала наркотичними засобами, не цікавилася долею спільною дитини та інтересами сім`ї, створила нову сім`ю зі співмешканцем. На розгляд справи про розірвання шлюбу відповідач не з`явилася, свою позицію у порядку, визначеному нормами цивільного процесуального законодавства України не повідомила, чим підтвердила свою байдужість до сім`ї та дитини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Позивач проходить службу у Збройних силах України та бере безпосередню участь у військових діях, а до 20.02.2024 донька сторін проживала із матір`ю. З 20.02.2024 Міською службою у справах дітей Бердичівської міської ради спільну дитину сторін [PERSON] було вилучено та передано батькові, який перебував у відпустці на той час. Згідно Акту обстеження умов проживання від 20.02.2024 дитина проживала з матір`ю та її співмешканцем [PERSON] в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей було засвідчено, що умови проживання дитини були незадовільні, в квартирі було брудно, були розкидані речі, в холодильнику були відсутні продукти харчування; на дитині був брудний одяг, брудне обличчя та дитина була соціально занедбана. На час вилучення дитини відповідач була відсутня, дитина перебувала зі співмешканцем. Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.02.2024 дитина має зовнішні ознаки занедбаності та недогляду, низький рівень гігієни, одягнута в брудний одяг. Мати дитини не відповідала на телефонні дзвінки, була відсутня під час вилучення дитини. Наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням, доглядом, який відповідає віку та сезону. Таким чином, даним Актом було визначено необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї та визначено небезпечний рівень безпеки дитини. Донька Аріна на теперішній час проживає з позивачем та його матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Кошти на утримання дитини відповідачка не надає, життям, здоров`ям та розвитком доньки не цікавиться, участі у вихованні не приймає, веде аморальний образ життя, зловживає наркотичними засобами, має судимість за ст. 309 КК України (справа № 274/4608/23, Вирок від 18.07.2023). Місце її проживання позивачу на день позову невідоме, оскільки постійного місця проживання відповідачка не має. З дня вилучення дитини до часу подання позову відповідачка життям та здоров`ям дитини не цікавилася, не виявляла бажання спілкуватися з донькою, участі в утриманні дитини не приймає. Залишення дитини з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю та порушує її інтереси. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 25.04.2024 закрито проведення підготовчого провадження, справу призначено до судового розгляду . 06.05.2024 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Українець Ю.О. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від відповідача заяв по суті справи до суду не надійшло, остання не скористалася своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвенції про права дитини, прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, визначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 25.04.2023, серії [NUMBER] . Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.02.2023, справа № 274/8017/22, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.09.2020 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 328, розірвано. Витягами з реєстру територіальної громади від 21.02.2024 за №№ 2024/001795956, 2024/001796014 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.02.2024, за адресою: [ADDRESS] , де проживали [PERSON] , її співмешканець [PERSON] та її донька [PERSON] , у помешканні не створені належні умови для проживання дитини. Мати дитини відсутня, телефон не відповідає. Дитина перебувала із співмешканцем матері. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.02.2024 дитина має зовнішні ознаки занедбаності та недогляду, низький рівень гігієни, одягнута у брудний одяг, обличчя брудне. Мати дитини відсутня, невідомо скільки часу, на телефонні дзвінки не відповідає. Наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням, доглядом, який відповідає віку та сезону. У холодильнику немає продуктів харчування. Помешкання, в якому проживає дитина, не пристосоване для її проживання, перебуває в антисанітарному стані. У квартирі розкидані брудні речі. Висновок, щодо рівня безпеки дитини - небезпечно. Дитину передано бутьку 20.02.2024 та рекомендовано визначити місце проживання дитини з ним, або позбавити матір батьківських прав відносно дитини. Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 19.03.1024 за № 86, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 01.05.2024 за № 156 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною матір`ю дитини, та проживала 3 місяці разом з відповідачем та дитиною. В цей час відповідач на неї залишала дитину, за дитиною не доглядала. Їй відомо, що дитину у матері вилучали. Н сьогоднійшній час з відповідачем не спілкується. Свідок [PERSON] зазначила, що відомо, що відповідачка вживала наркотики, дитина з нею була недоглянута, занедбана, голодна. Візочок був постійно брудний. Вночі ій відповідач телефонувала просила памперси. Коли дитина почала проживати разом із батьком, вона почала розмовляти, набрала вагу. Свідок [PERSON] , мати позивача, вказує, що повідомила, що сторони уклали шлюб, народилась дитина. З народженням дитини відповідач гуляла, за дитиною не доглядала. Коли почалась війна позивач пішов служити, а відповідач поїхала до Польщі. Згодом з`ясувалось, що і там за свою поведінку на неї подали у розшук. Після розлучення відповідач не допускала її до дитини. Сусіди писали звернення, що дитина ночами вищить, мати залишає її одну. Після вказаного вона написала заяву у службу, що дитина знаходиться у неналежних умовах. Потім виявилось, що відповідач вживає наркотики. Дитину вилучили від матері. Зараз дитина проживає з нею. Дитині треба робити операцію. Мати за цей раз 3 рази прийшла до дитини, коли про це їй каже позивач. Свідок [PERSON] , сусідка, пояснила, що вона проживала по сусідству з відповідачкою. [PERSON] проживала разом із співмешканцем, по ночах вона кудісь виїжджала, у квартирі було брудно, дитина була голодна, закривали дитину одну в квартирі. У квартирі було вибито вікно і 2 тижні без вікна проживала відповідач з дитиною. Сусіди викликали поліцію. В час вилучення дитини, матері не було. В цей же день, коли було вилучено дитину, вона із співмешканцем обікрала підвал. Свідок [PERSON] , сусідка відповідача, зазначила, що в листопаді 2023 поселилась [PERSON] з дитиною. Через 2 тижні почалися скандали. Співмешканець кричав, дитина плакала. Відповідачу робили попередження, але це не допомагало. До 1 години ночі у кваритрі якісь грохіт, плач. Ще о 22 годині до них приходили якісь люди, дитина в цей час вила. Свідок викликала ріелтора, щоб подивилась, що там робиться. Як потрапили в квартиру побачили повну антисанітарію. Неодноразово відповідача попереджали щодо її поведінки. Коли забирали дитину, мати зникла. Дитина була худа, не розчісана, не розмовляла. Ще їй відомо, що відповідач 2 місяці дитину на вулицю не виводила, дитина, коли залишалась вдома, вила, плакала, шкреблася в двері. З огляду на наведене вище, встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, не приділяє уваги вихованню дитини, матеріально дитину не утримує, життям дитини не цікавиться. Відповідачка не турбується про здоров`я дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого у розмірі 1211,20 грн при поданні позовної заяви.

Outcome: approved