Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

23 лютого 2024 року до Заводського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , яка підписана його представником - адвокатом Коренко Т.В., до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якій позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] У 2022 році відповідач покинула сім`ю і виїхала до Польщі, там створила нову сім`ю і народила дитину, життям [PERSON] не цікавиться. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, самостійно займається вихованням сина. Матір не виявляла проявів самостійного виховання сина, навіть коли подружжя проживало разом. Крім того, вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, про що склала нотаріально засвідчену заяву. 29 лютого 2024 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання, зобов`язано третю особу надати висновок щодо розв`язання спору. 27 травня 2024 року на виконання ухвали суду представником третьої особи надано висновок органу опіки та піклування. Також у заяві представник просить розгляд справи завершити без її участі, враховуючи думку, викладену у висновку. 17 червня 2024 року надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів. 19 червня 2024 року надійшла заява представника позивача про розгляд справи без її участі. Позов підтримує і просить задовольнити. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] , посвідчена нотаріусом Аліною Місячник, керуючою Нотаріальною конторою в Свебодзіні, Республіка Польща, відповідно до якої [PERSON] повідомляє, що їй відомо про позов [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] та цією заявою вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та просить розглянути заяву за її відсутності та постановити рішення щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] . Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач фактично визнає позовні вимоги, обидві сторони просять розглядати справу без їх участі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому засіданні без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до акту про проживання осіб однією сім`єю від 11.01.2024, [PERSON] та його син [PERSON] фактично проживають разом однією сім`єю з 03.06.2011 і по сьогодні за адресою: [ADDRESS] , Батько сам виховує і утримує сина. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 6-б класу Миколаївської гімназії №35 [PERSON] , підписаною директором МГ № 35 А.Б. Апостоловим 12.02.2024, мати учня на цей час знаходиться в Польщі, не працює. Батько працює в ТОВ «Південний Буг-М». [PERSON] проживає з татом. Лише батько цікавиться навчанням сина, відвідує батьківські збори. [PERSON] психологічно захищений в родині, може розраховувати на моральну підтримку рідних. Аналогічні відомості містить характеристика [PERSON] та довідка, підписана директором МГ № 35 [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень сусідів - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] займається вихованням та утриманням сина. Мати у 2022 році покинула сина і у його вихованні не бере участі, матеріально не забезпечує. [PERSON] працює, що підтверджується договорами підряду від 02.01.2024, 01.12.2023, 01.11.2023, 01.10.2023, характеристикою, підписаною керівником ТОВ «Південний Буг-М». Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.05.2024 у справі № 487/587/24, яке набрало законної сили 03.06.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 09 травня 2024 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 487/3957/24 видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу). Відтак встановлено, що відповідач, як мати дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичним доглядом, спілкування з дитиною не підтримує. Відсутність заперечень відповідача [PERSON] проти позову про позбавлення її батьківських прав, суд також розцінює як про втрату інтересу до її дитини - [PERSON] . При цьому, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тому зазначені вище фактори суд розцінює як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 24.05.2024 р. орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved