Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивують позов тим, що між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем було укладено кредитний договір. Своїх зобов`язань за даним кредитним договором відповідач не виконав. Надалі ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» та АТ "Таскомбанк" уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ "Таскомбанк" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту. Після цього АТ "Таскомбанк" та позивач уклали договір факторингу, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, після відступлення позивачу прав грошових вимог, тобто не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договором кредиту, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Поштове відправлення, що надсилалося за його зареєстрованим місцем проживання, отримано. Причини неявки відповідача суду невідомі. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. 23\~грудня 2020\~року між\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Центр\~фінансових рішень»\~та відповідачем\~укладено кредитний договір №1755144519, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 11090,59 грн. зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 3,00 та загальних річних процентів - 0,01. Строк користування кредитом 24 дні (а.с. 5-11). Представником позивача додано до позову паспорт споживчого кредиту з зазначенням істотних умов договору кредиту (а.с. 6). Крім іншого, паспорт містить графік платежів. 07 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ "Таскомбанк" укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР -10-2016 (а.с. 13-14). Суд звертає увагу на те, що на час укладення договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР -10-2016 від 07 жовтня 2016 року кредитного договору між ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» та відповідачем ще не існувало. Відповідно до п. 2.2 цього договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги яких відступається згідно Реєстру прав вимог, вказується в кожному окремому реєстрі до цього договору. Позивачем до позову не додано реєстру прав вимог до договору про відступлення прав вимоги від 07 жовтня 2016 року, з якого б вбачалося, що ТОВ "ФК "ЦФР" відступило права вимоги до [PERSON] на користь ПАТ "Таскомбанк". За приписами п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. За ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити, чи переходило від ТОВ «ФК «ЦФР» до позивача право вимоги за грошовою вимогою до відповідача. Щодо договору факторингу № НІ/11/9-Ф (а.с. 15-18) від 21 березня 2023 року, укладеного між ПАТ "Таскомбанк" та позивачем, то оскільки він є похідним від договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР -10-2016 від 07 жовтня 2016 року, суд його до уваги не приймає. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 16693,41 грн. за кредитним договором №1755144519 від 23 грудня 2020 року до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.\~12\~ч. 3,\~4, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з \~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Разом з тим, з огляду на те, що неможливо встановити, чи переходило від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ПАТ "Таскомбанк" право вимоги за грошовою вимогою до відповідача, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed