Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

у квітні 2024 року представник позивача Державного підприємства «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зняти арешт з усього майна боржника Державного підприємства «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» та припинити обтяження нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимогзазначено про те, що на виконанні у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання постанови ГУ Держпраці у Київській області від 12.09.2016 року № 35 про стягнення з позивача 623 500 грн.Постановою державного виконавця Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.11.2016 у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить боржнику Державному підприємству «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр». В подальшому 07.05.2018 виконавче провадження № [NUMBER] передано для подальшого примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві від 19.11.2019 року повернуто виконавчий документ ГУ Держпраці у Київській області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Строк повторного пред?явлення виконавчого документа до виконання сплинув 20.11.2022 року. Представник позивача зазначає, що відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, в яких би боржником було Державне підприємство «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр». Відтак, подальше існування вказаного обтяження порушує права позивача як власника майна на володіння таким майном. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками отримано відповідачами 14.05.2024 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов до суду не надходив. Із заявами процесуального характеру, клопотаннями учасники процесу до суду не звертались. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2016 Головним управлінням Держпраці у Київській області винесено постанову про накладення на ДП «Українська державна база авіаційної охорони лісів», правонаступником якого є ДП «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр», штрафу у розмірі 623 500 грн. В подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2020 року скасовано постанову Головного управлінняДержпраці у Київській області від 12.09.2016 року про накладення на ДП «Українська державна база авіаційної охорони лісів», правонаступником якого є ДП «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр», штрафу у розмірі 623 500 грн. Разом з тим, постановою державного виконавця Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.10.2016 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 12.09.2016 року. Постановою державного виконавця Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.11.2016 накладено арешт на все майно, що належить боржнику Державному підприємству «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр». В подальшому 07.05.2018 виконавче провадження № [NUMBER] передано для подальшого примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві від 19.11.2019 року повернуто виконавчий документ ГУ Держпраці у Київській області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Докази наявності відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ДП «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» (код в ЄДРПОУ 16392798) в матеріалах справи відсутні, в розпорядження суду таких доказів надано не було. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Outcome: approved