Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

В травні 2024 року до Городищенського районного суд Черкаської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] , який зазначає, що є військовослужбовцем ЗСУ, та просив суд шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 25 квітня 2003 року у Виконавчому комітеті Будо-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис № 01, розірвати. На обгрунтування позову вказує, що від шлюбу з [PERSON] мають спільних двох повноілітніх дітей. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у звязку з чим наполягає на його розірванні. 23.05.2024 в справі відкрито спрощене позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не зявилися, повідомленні належно. Позивач [PERSON] клопотав про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгялду справи сповіщена належно, що підтверджено Інформацією АТ "Укрпошта" про особисте отримання рекомендованого листа № 0600268758191, згідно трекінгу відстеження, до суду не прибула без повідомлення причин, заяв (клопотань) як і відзиву на позов до суду від останньої не надходило. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, за відсутності підстав до відкладення судового засідання, перевіривши матеріали справи, зясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року проголошує, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положенням статті 1 СК України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. За нормами статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до статей 111, 112 СК України розривається. Із оглянутих матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2003 року, за даними актового запису № 01 від 25.04.2003 року, Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , що видане 09.04.2024 року повторно, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Будо-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області. Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК УКраїни позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 56 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як стверджує позивач в позові, відсутні спільні інтереси з дружиною, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, подружжя втратили почуття любові один до одного, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможоиве. Згідно положень частини 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони не виявили бажання примиритися. Відповідач до суду не подала заяв (клопотань) щодо бажання зберегти сімю. Відзив відсутній. Як і не погоджується на розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Згідно норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя [PERSON] являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено, втратили почуття любові один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Згідно з частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Аналізуючи викладене вище, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат не вирішується, з огяду на позицію позивача.

Outcome: approved