Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мати неповнолітнього - [PERSON] померла [INFO] . 09 січня 2008 року [PERSON] , [INFO] , взятий на облік дітей із сімей, які опинились в складних життєвих обставинах за наказом начальника служби у справах дітей Новомосковської РДА у зв`язку з ухилянням батьків від виконання батьківських обов`язків та зловживання батьками алкогольними напоями. Під час роботи з сім`єю, мати дитини - [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. 13 січня 2011 року у зв`язку з антисанітарними нормами та відсутністю умов проживання для дитини, останню було вилучено з родини до Новомосковської ЦРЛ на лікування, а 19 січня 2011 року дитину повернуто батькам. 17 травня 2021 року неповнолітнього [PERSON] було взято на облік Службою у справах дітей Губиниської селищної ради, а родину [PERSON] взято під соціальний супровід КЗ "Центр надання соціальних послуг Губиниської селищної ради". За час перебування дитини на обліку батько - [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони: систематично зловживає спиртними напоями, не має постійного заробітку, не займається вихованням дитини, не цікавиться навчальним процесом сина, не контролює його дозвілля та повністю ігнорує стан здоров`я дитини. [PERSON] часто залишався ночувати у своєї старшої сестри або друзів. Після смерті дружини відповідач до пенсійного фонду з приводу оформлення пенсії зі втраті годувальника не звертався, тим самим порушуючи право неповнолітнього на отримання даної соціальної допомоги. Батько не спроможний створити належні умови для проживання: занедбане подвір`я, господарчі будівлі та сам будинок в аварійному стані, скрізь бруд та повна антисанітарія, продукти харчування відсутні, дитина не має одягу відповідно сезону та вимушена працювати аби забезпечити собі базові потреби. У зв`язку з вищезазначеним, 27 липня 2022 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Личківської сільської ради, згідно розпорядження Голови Губиниської селищної ради № 126 від 26 липня 2022 року. За час перебування дитини під патронатом батько до Служби у справах дітей не звертався, дитину не відвідував та не цікавився станом сина. Крім того, за час перебування сім`ї під супроводом КЗ "Центр надання соціальних послуг Губиниської селищної ради", неповнолітньому було надано допомогу в оформленні паспорта громадянина України, йому неодноразово надавалась гуманітарна допомога у вигляді продуктових наборів, одягу та взуття. Незважаючи на підтримку з боку служб відповідач не бажає змінювати свій спосіб життя, не визнає помилок, а тому не вбачає необхідності змін, має низький виховний потенціал. У зв`язку з чим позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 166, 180 СК України, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь особи чи закладу де буде перебувати дитина аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 03 листопада 2022 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків (а.с. 19). 16 березня 2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши суду останню в новій редакції. 27 квітня 2023 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Губиниської селищної ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, виданим повторно 24 грудня 2021 року і наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 8). Мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть, надане суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 7). Судом установлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним повідомленням Губиниської селищної ради № 1180 від 27 квітня 2023 року, наданим у відповідь на запит суду (а.с. 32). У свою чергу, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з 17 жовтня 2006 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 32 від 31 січня 2022 року, наданою суду в засвідченій представником позивача копії (а.с. 10). Разом з тим, судом установлено, що відповідач [PERSON] , разом зі своїм неповнолітнім сином - [PERSON] на момент вересня 2022 року проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом оцінки потреб сім`ї/особи № б/н від 12 вересня 2022 року, складеним КЗ "Центр надання соціальних послуг Губиниської селищної ради" і наданим суду в засвідченій представником позивача копії (а.с. 11-13). Цим же актом установлено, що з моменту першого і до останнього візиту до родини [PERSON] , в помешканні завжди було брудно, ніхто не дотримувався санітарно-гігієнічних норм, не робив ремонт. Батько дитини разом зі своїми синами і друзями розпивали алкогольні напої, ніхто ніде не працював, вдома не було продуктів харчування і [PERSON] часто ходив голодний, діти жили самі по собі, бо про них ніхто не піклувався, права дитини були порушені, батько дитини не виконував свої батьківські обов`язки. [PERSON] був одружений, однак його дружина - [PERSON] померла. [PERSON] має чотирьох дітей, які наразі проживають у сестри за адресою: [ADDRESS] , серед цих дітей тільки один [PERSON] є таким, що не досяг повноліття. Зазначені обставини також підтверджуються й висновком оцінки потреб особи, який є додатком до вищезазначеного акту, при цьому [PERSON] відмовився підписувати акт та висновок, про що міститься відповідне застереження (а.с. 14-15). Відповідно до рішення голови Губиниської селищної ради № 138 від 28 вересня 2022 року, було вирішено вважати за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також Службі у справах дітей Губиниської селищної ради разом із юристами Губиниської селищної ради вирішено підготувати відповідну позовну заяву для пред`явлення до суду (а.с. 16). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до частини 4 та 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання обов`язковості письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді судом спорів, визначених у ч. 4 ст. 19 СК України, було неодноразовим предметом судового дослідження Верховним Судом. Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі № 658/1267/16-ц (провадження № 61-18162св18) при розгляді спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування і їхня участь у судовому засіданні. Ухвалення рішення без дотримання цих вимог - це підстава для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд. Ухвалюючи рішення, суд здебільшого керується висновком органу опіки та піклування, проте може відступити від нього, адже суд оцінює всю сукупність доказів та звертає увагу на прихильність дитини, навівши відповідні мотиви в рішенні. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року в справі № 462/7279/18 (провадження № 61-23018св19). Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11 грудня 2023 року в справі № права № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22) зробив правовий висновок про те, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у певних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. Неможливість надати органом опіки та піклування висновку в таких справах, зокрема, у зв`язку з перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Згідно з ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Усупереч вимогам ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України позивачем не було надано суду письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, обов`язковість подання якого прямо передбачена нормами матеріального права. При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів неможливості надання органом опіки та піклування висновку в цій справі. Разом з тим, подані представником позивача в якості доказів у справі: акти відсутності вдома від 17 січня 2024 року, від 22 лютого 2024 року та від 05 березня 2024 року, а також акт обстеження умов проживання від 11 березня 2024 року (а.с. 54, 55-58), суд не приймає до уваги, оскільки позивачем, в супереч вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України, не було надано суду підтвердження надсилання (надання) копій таких письмових доказів відповідачеві. Ураховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , належить відмовити через недоведеність обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, з урахуванням висновків суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, в силу положень ч. 3 ст. 166 СК України, позовні вимоги в частині стягнення аліментів задоволенню також не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed