Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

26.02.2024 р. заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернулася з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до [PERSON] про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. Позовна заява мотивована тим що, відповідач, яка є громадянкою РФ на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2003 р., № 3027, набула право власності на частину земельної частки (паю) розміром 6.10 га сільськогосподарського призначення, яка перебуває у колективній власності сільгосппідприємства ім. Попудренка, с. Задеріївка Ріпкинського району Чернігівської області, яка належала померлій [PERSON] відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0128318 від 10.12.1996 р. В подальшому відповідач на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації «Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП ім. Попудренка на території Задеріївської сільської ради та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» отримала державний акт на право приватної власності ЯЕ № 789479 на земельну ділянку площею 3,44 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Задеріївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області. 12.04.2019 р. відповідач зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:06:001:0066 площею 1,2463 га та з кадастровим номером 7424483000:06:001:0067 площею 2,1919 га. У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 03.01.2024 р. за відповідачем зареєстровано право власності на вказані земельні ділянки, дані про припинення право власності відсутні. Відповідно до листа управління ДМС у Чернігівській області від 20.12.2023 р. № 7401.5.8003/74.2-23 відповідач з питань набуття громадянства України не зверталась, посвідками на тимчасове місце проживання в Україні не документувалась. Враховуючи, що отримані відповідачем у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення нею добровільно не були відчужені, право власності на такі земельні ділянки підлягає припиненню, шляхом їх конфіскації за рішенням суду. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.03.2024 р. позовну заяву повернуто особі, яка її подала. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.04.2024 р. ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.03.2024 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Справу передано головуючому судді 19.04.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.04.2024 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 21.05.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.05.2024 року підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи по суті призначено на 18.06.2024 р. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додатково повідомила суд, що станом на 18.06.2024 р. земельні ділянки залишаються у власності відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Була повідомлена про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельних ділянок із кадастровими номерами: 7424483000:06:001:0066 та 7424483000:06:001:0067 є [PERSON] , громадянка РФ (РНОКПП: [NUMBER] ) (а. с. 14-16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2003 р. [PERSON] разом з сетрою [PERSON] набули право власності на земельну частку (пай) площею 6, 10 гектарів, розташовану на території Задеріївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка належала померлій [INFO] спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЧН № 0128318, виданого Ріпкинською райдержадміністрацією Чернігівської області 10.12.1996 р., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 313 від 17.12.1996 р. Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.02.2024 р. № 10-25-0.3-980/2-24 відповідач отримала у спадщину частину права на вищевказану земельну частку (пай) розташовану на території Задеріївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (а. с. 29). На підставі розпорядження голови Ріпкинської районної державної адміністрації від 26 травня 2008 року № 217 відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 789479, площею 3, 44 га (а. с. 22, 23). 12.04.2019 р. відповідач зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:06:001:0066 площею 1,2463 га та земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:06:001:0067 площею 2,1919, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ч. 1 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначалося, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. За змістом частини четвертої статті 81 ЗК України (у редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин, та у чинній редакції) землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК України (у чинній редакції) підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. За положеннями п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. В силу вимог ч. 4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. З огляду на те, що громадянка РФ у 2003 році у порядку спадкування набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території України, з кадастровими номерами 7424483000:06:001:0066 та 7424483000:06:001:0067, та протягом року їх не відчужила, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь особи, що його сплатила.

Outcome: approved