Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

У квітні 2023 року позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Заярна М.А., звернувся до суду з позовом про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивачки [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. Проте, при оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що документи, які підтверджують право власності на спадкове майно, відсутні, у зв`язку з чим 16.02.2024 нотаріусом винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 21.05.2024 від відповідача по справі [PERSON] надійшов зустрічний позов до [PERSON] про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. Проте, при оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що документи, які підтверджують право власності на спадкове майно, відсутні, у зв`язку з чим 16.02.2024 нотаріусом винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивач вимушений звернутись до суду із вказаним зустрічним позовом. Ухвалою суду від 04.06.2024 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом.. Позивачка за первісним позовом та її представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивачки надав до суду заяву, відповідно до якої позивачка та її представник підтримують первісний позов та просять його задовольнити, а також визнають зустрічний позов. Просять розглядати справу за відсутності позивачки та її представника. Відповідач за первісним позовом до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач надав до суду заяву, відповідно до якої визнає первісний позов, а також підтримує вимоги зустрічного позову, просить його задовольнити. Просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2023 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1439. Факт родинних відносин позивачки за первісним позовом [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 21.06.1988 Миколай-Пільською сільською радою Запорізького району, актовий запис № 13, відповідно до якого [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2012, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Факт родинних відносин позивача за зустрічним позовом [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 22.07.1976 Ушаковською сільською радою Атяшевського району Молдовської АССР, актовий запис № 10, відповідно до якого [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.11.1986, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернулись її діти: донька [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 202/2023. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом після померлої [INFO] [PERSON] , які прийняли спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2024, виданої державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після померлої [INFO] їх матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на спадкове майно, відсутні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до витягу (виписки) з погосподарської книги на 2023 рік, виданої виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вбачається, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, який виготовлений ФОП [PERSON] , станом на 05.08.2023, житловий будинок загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1954 році, самовільних забудов немає. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] на спадщину, відкриту після смерті їх матері [PERSON] та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у них відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved