Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

В квітні 2024 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Мотивував даний позов тим, що в процесі переоформлення права власності на вказану квартиру, стало відомо про те що, квартира знаходиться під арештом на підставі постанови № б/н від 17.04.2003 року Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Згідно змісту отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367897790 від 29.02.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває під обтяженням, реєстрацію якого здійснено 27.09.2004 року за № 1332985 реєстратором: Українською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови відповідача № б/н від 17.04.2003 року. Після перевірки даних з Автоматизованої системи виконавчих проваджень позивач встановив, що у відповідача на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт. Для з`ясування даних обставин позивач звернувся до відповідача, який листом від 27.03.2024 року за вих. № 25684 повідомив, що станом на 27.03.2024 року в Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відомості про накладення арешту на майно громадянина [PERSON] відсутні, надати інформацію про накладення арешту на квартиру не вбачається можливим у зв`язку зі знищенням архівних справ. Зважаючи на наведене у своєму листі, відповідач рекомендував звернутися до суду для вирішення питання про звільнення майна з під арешту. Ухвалою суду від 18.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 20.05.2024 року закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, надав копію рішення Обухівського районрного суду від 30.09.2002 року про стягнення з нього заборгованості на користь Українського водопровідно-каналізаційного підприємства та довідку останнього від 18.06.2024 року про відсутність боргу. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань суду не подав. Представник третьої\~особи подав\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутностіпри вирішенні спору покладається на розсуд суду. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] вселився в квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру № 10249 серії А від 05.05.1985 року, виданого Виконавчим комітетом Обухівської міської ради народних депутатів. Як вбачається з Архівної довідки № Об0324019 від 07.03.2024 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», станом на 29.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] нерухомого майна на праві власності не зареєстровано. Разом з цим, з Довідки «Житлового комплексу «Дніпро» № 141 від 04.03.2024 року вбачається, що [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] згідно ордеру № 10249 серії А від 05.05.1985 року, виданого Виконавчим комітетом Обухівської міської ради народних депутатів, повністю сплатив пайові внески за вказану квартиру, заборгованості по внескам за утримання будинку не має. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367897790 від 29.02.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває під обтяженням, реєстрацію якого здійснено 27.09.2004 року за № 1332985 реєстратором: Українською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови відповідача № б/н від 17.04.2003 року. Листом від 27.03.2024 року за вих. № 25684 відповідач повідомив позивача, що станом на 27.03.2024 року в Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відомості про накладення арешту на майно громадянина [PERSON] відсутні, надати інформацію про накладення арешту на квартиру не вбачається можливим у зв`язку зі знищенням архівних справ. Позивач долучив до матеріалів справи копію рішення Місцевого суду Обухівського району від 30.09.2002 року, згідно якого з позивача стягнуто на користь Українського водопровідного-каналізаційного підприємства Київської області заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 1027 грн. 74 коп. та держмито. Згідно довідки Українського водопровідно-каналізаційного підприємства від 18.06.2024 року [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті комунальних послуг по водопостачанню та водовідведенню. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для подальшого обтяження майна позивача на даний час немає. Постановою Верховного суду від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15-ц надано правову позицію згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивача до суду, за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується її право власності, внаслідок чого остання позбавлена змоги реалізувати свої права та в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved