Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя залишив заповіт від 15 січня 2021 року, відповідно до якого 1/2 частки земельної ділянки, площею 5,6542 га, кадастровий номер 6324655100:01:004:0054, яка належала йому на праві власності, заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частки зазначеної земельної ділянки. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса позивач не звернувся, оскільки після введення на території України воєнного стану Чугуївський район Харківської області (включаючи Печенізьку селищну територіальну громаду) входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). У зв`язку з проведенням бойових дій на території Харківського регіону, виникла реальна загроза життю та здоров`ю людей, була ускладнена робота всіх органів, організацій та установ. Тому, оскільки питання безпеки та здоров`я людей є пріоритетним, позивач обмежив свої перебування та перебував переважно в укритті. Лише після часткового звільнення Харківської області та відносної стабілізації ситуації у м. Харкові та м. Чугуєві, при першій можливості позивач звернувся до Приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Сіухіна І.І. Однак приватний нотаріус листом від 28 лютого 2024 року повідомив позивачу, що внаслідок пропущення шестимісячного строку, вирішити питання про прийняття спадщини немає можливості. Також нотаріус роз`яснив позивачу право звернутися з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у смт Печеніги Чугуївського району Харківської області. Ухвалою суду\~від 04\~квітня 2024\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито спрощене\~загальне позовне\~провадження,\~призначено підготовче\~судове засідання. Встановлено [PERSON] строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду\~від 25\~квітня 2024\~року витребувано у Приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухіна Ігоря Івановича інформацію щодо наявності чи відсутності заведення спадкових справ, наявності заповітів, подання заяв про право на спадщину чи відмову від прийняття спадщини, видачі свідоцтв про право на спадщину, та надати копію спадкової справи (у разі наявності), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у смт Печеніги Чугуївського району Харківської області. 21 травня 2024 року від Приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухіна Ігоря Івановича до суду надійшли витребувані докази. Ухвалою суду від 21 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Окрім того, представник позивача при ухваленні рішення просив врахувати, що позивач не знав про наявність заповіту на його ім`я від [PERSON] , оскільки спадкова справа не відкривалася та нотаріус не повідомляв йому про наявність зазначеного заповіту. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у селищі Печеніги Чугуївського району Харківської області у віці 60 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 15 вересня 2022 року складено відповідний актовий запис про смерть № 112, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 вересня 2022 року, виданим Печенізькою селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 6). За життя [PERSON] склав Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільцем М.П. 15 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 26, відповідно до якого 1/2 частки земельної ділянки, площею 5,6542 га, кадастровий номер 6324655100:01:004:0054, яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області 21.12.2020 за реєстровим №989 та реєстраційним №2254422463246, заповів [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової карки платника податків [NUMBER] (а.с. 7). На час смерті [PERSON] був зареєстрованим та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані його [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 16 вересня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Слюніна О.М. із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого - [PERSON] , які зареєстровані в реєстрі за № 379 та № 380 відповідно (а.с. 11-12). Матеріали справи не містять відомостей, що [PERSON] відмовився у встановленому законом порядку від спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Листом від 28 лютого 2024 року за № 14/01-16, наданим на усне звернення [PERSON] щодо реєстрації заяви про прийняття спадщини за заповітом та відкриття спадщини після померлого [INFO] , приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Сіухін І.І. повідомив позивачу, що у зв`язку з пропущенням ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини, приватний нотаріус не має права видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Роз`яснено [PERSON] право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76976167 від 16 травня 2024 року будь-які справи після померлого [INFO] [PERSON] , будь-яким нотаріусом не заводилися. Згідно з Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76976190 від 16 травня 2024 року є заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільцем М.П. 15 січня 2021 року за р. № 26 (заповіт чинний). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Верховний Суд у постановах від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22, від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22, дійшов висновку, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справі, що розглядається, спадкодавець помер [INFO] , шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 12 березня 2023 року, спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у лютому 2024 року, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час заведення спадкової справи) нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Матеріали справи не містять відомостей щодо доведення інформації про наявність заповіту та його змісту спадкоємцю до лютого 2023 року. Крім того, суд враховує, що [PERSON] не є родичем померлого, тобто не був спадкоємцем за законом будь-якої черги, оскільки не мав зі спадкодавцем родинних відносин, не проживав з ним протягом п`яти років, а тому не мав жодних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом протягом встановленого законом шестимісячного строку. При цьому, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися, тому до відома позивача не було доведено ані про наявність заповіту, складеного за життя спадкодавцем, ані про відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, спадкова справа після смерті [PERSON] , незважаючи на наявність заяв про відмову від спадщини від двох спадкоємців на користь третього спадкоємця за законом, не заводилася, тому розшук спадкоємця за заповітом нотаріусом у встановленому законом порядку, зокрема, через повідомлення у засобах масової інформації не здійснювався. Суд враховує, що свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи з існуванням заповіту вказано зокрема у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22. Вочевидь, склавши заповіт на користь позивача у січня 2021 року році та не змінивши і не скасувавши його до моменту смерті у 2022 році, [PERSON] чітко висловив свою волю щодо розпорядження належним йому майном. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22. Окрім того, надаючи оцінку поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд не може не враховувати, що Печенізька селищна територіальна громада Чугуївського району Харківської області, де проживає позивач та знаходиться спадкове майно, відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», з 11 вересня 2023 року до теперішнього часу відноситься до територій можливих бойових дій. Зазначена обставина, з огляду на високу ймовірність завдання ракетно-бомбових ударів та іншого роду обстрілів населених пунктів, безумовно свідчить про наявність ризику для життя та здоров`я громадян, а відтак перешкоджала реалізації спадкових прав позивача на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом протягом встановленого законом строку. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставин справи, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та визначення [PERSON] додаткового строку тривалістю 2 місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .

Outcome: approved