Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.05.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та громадянин України [PERSON] , уклали Кредитний договір № 2008/671-Ф03.09-45. Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000,00 дол. США. На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2015 у справі № 495/4583/15-ц з Відповідачів солідарно було стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 19219,73 доларів США, що еквівалентно 406448,16 по курсу НБУ станом на 05.10.2015 (21,147444 грн за 1 долар США) за кредитним договором №2008/671-Ф03.09-45 від 19.05.2008 та судовий збір у розмірі 1827,00 грн. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019, внаслідок чого до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №2008/671-ф03.09-45 від 19.05.2008. В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2ст.625ЦК України, яка станом на 25.07.2022 становить\~1\~729,78 дол. США, та складається з: Сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість\~1\~729,78 дол. США. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2022 провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. Встановлено, що 01.12.2022 Національний банк України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу IV Положення про ліцензування вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства\~АЛЬФА-БАНК\~(скорочене найменування\~АТ\~АЛЬФА-БАНК) на Акціонерне товариство\~СЕНС БАНК\~(скорочене найменування\~АТ\~СЕНС БАНК). Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення, про державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства\~СЕНС БАНК\~(далі\~Банк) у зв`язку зі зміною найменування Банку з Акціонерного товариства\~АЛЬФА-БАНК\~на Акціонерне товариство\~СЕНС БАНК\~та приведенням деяких положень Статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України. Таким чином АТ «Альфа-Банк» змінив назву на АТ «СЕНС БАНК», інші реквізити залишились без змін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Відомості про розгляд справ ( відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. 19.05.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та\~\~ [PERSON] уклали Кредитний договір № 2008/671-Ф03.09-45. Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000,00 дол. США. 19.05.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] уклали Договір поруки № 06-09/1173 від 19.05.2008. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019, внаслідок чого до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором 2008/671-Ф03.09-45 від 19.05.2008. На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2015 у справі № 495/4583/15-ц з Відповідачів солідарно було стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 19219,73 доларів США, що еквівалентно 406448,16 по курсу НБУ станом на 05.10.2015 (21,147444 грн за 1 долар США) за кредитним договором №2008/671-Ф03.09-45 від 19.05.2008 та судовий збір у розмірі 1827,00 грн. За змістом статей\~524,533-535\~і\~625ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2\~ст.625ЦК України\~у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За ч. 2 ст.1050ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Так ПАТ «Укрсоцбанк» скористався своїм правом, та звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про стягнення з\~\~ [PERSON] заборгованості. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2ст.625ЦК України, яка станом на 25.07.2022 становить\~1\~729,78 дол. США. [PERSON] на підставі Договору поруки № 06-09/1173 від 19.05.2008 солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань. Представником заявлено вимоги, щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість\~1\~729,78 дол. США за період з 29.07.2019 по 25.07.2022. Частиною другою ст.625ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018року у справі №686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3% річних відповідно до\~статті 625ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, з ухваленням судом у 2015 році рішення про стягнення з відповідачів заборгованості не припинилося та триває до моменту фактичного виконання ними грошового зобов`язання. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідача сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбаченихст.625\~ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 2\~481 грн., що підтверджується квитанцією. Таким чином з\~\~відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~481,00 грн. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved