Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

27 лютого 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z75.00208.006421038 в розмірі 64221,12 грн, з яких 25683,91 грн заборгованість за основним боргом, 6323,61 грн заборгованість за відсотками, 32213,60 грн заборгованість за комісіями, а також понесені судові витрати. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що [PERSON] уклала із Акціонерним товариством "Ідея Банк" кредитний договір № Z75.00208.006421038, у подальшому 07 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № № Z75.00208.006421038, укладеним між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ". У позовній заяві позивач стверджує, що оскільки відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, то відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № №Z75.00208.006421038 в сумі 64221,12 грн, з яких 25683,91 грн заборгованість за основним боргом, 6323,61 грн заборгованість за відсотками, 32213,60 грн заборгованість за комісіями, а також понесені судові витрати. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 09:30 год. 08 квітня 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання 08 квітня 2024 року, розгляд справи відкладено на 27 травня 2024 року о 11:00 год. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому вказано, що судова повістка на ім`я [PERSON] вручена особисто 02 травня 2024 року за адресою: [ADDRESS] . 24 квітня 2024 року відповідач була додатково повідомлена про призначення розгляду справи №570/930/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 11 год. 00 хв. 27 травня 2024 року. У зв`язку з повторною неявкою відповідача у судове засідання 27 травня 2024 року, розгляд справи відкладено на 20 червня 2024 року о 09:20 год. 10 червня 2024 року відповідач була додатково повідомлена про призначення розгляду справи №570/930/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 09 год. 20 хв. 20 червня 2024 року. У судове засідання 20 червня 2024 року сторони не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Клопотань від відповідача про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, яке міститься у позовній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z75.00208.006421038, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 43285 грн. строком на 24 місяців зі змінюваною процентною ставкою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних. Дата повернення кредиту 24.02.2022 року. 07 липня 2023 року Акціонерне товариство "Ідея Банк" (далі - клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція (далі - кредитор) з повернення боргів" уклали договір факторингу № 07072023, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року у вказаному реєстрі передано заборгованість [PERSON] за кредитним договором № №Z75.00208.006421038 в сумі 64221,12 грн, з яких 25683,91 грн заборгованість за основним боргом, 6323,61 грн заборгованість за відсотками, 32213,60 грн заборгованість за комісіями. Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, відповідач станом на 30.01.2024 має заборгованість перед позивачем на загальну суму 64221,12 грн, з яких 25683,91 грн заборгованість за основним боргом, 6323,61 грн заборгованість за відсотками, 32213,60 грн заборгованість за комісіями. Відповідно до п. 1.5 Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості», у розмірі 2,70% середньомісячно від початкової суми кредиту. Доказів погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надала. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Частиною 1 ст.509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1 ст.610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст.1055 ЦК України). Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що свої зобов`язання перед [PERSON] Акціонерне товариство "Ідея Банк" виконало у повному обсязі, надавши кредит у розмірі 43285 грн. Відступлення АТ "Ідея Банк" свого права грошової вимоги ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] підтверджується наявними у справі доказами. Натомість, доказів повернення отриманого кредиту ані первісному кредитору АТ "Ідея Банк", ані новому кредитору ТОВ "ФК "ЄАПБ" відповідачем суду не надано. Разом з тим, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями. Відповідно до п. 1.5 Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку 1 як "Плата за обслуговування кредитної заборгованості", у розмірі 2,70% середньомісячно від початкової суми кредиту. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" , продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, та в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи № 6-2071цс16, обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні\~Закону України "Про захист прав споживачів". Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями згідно кредитного договору, суд враховує чинну судову практику і положення законодавства про захист прав споживачів та зазначає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 25683,91 грн заборгованість за основним боргом та 6323,61 грн заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1509,14 грн (32007,52 грн х 3028,00 грн./ 64221,12 грн).

Outcome: approved