Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 1989 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду їхньої сім`ї є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося, у них різні характери, різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності, на ставлення один до одного, як подружжя. Два роки разом не живуть. Причиною припинення подружніх відносин стала постійна тривала відсутність чоловіка в сім`ї та постійні дорікання з його сторони, що саме він забезпечує сім`ю. З часу припинення подружніх відносин, для себе переконалася, що подальше спільне життя з відповідачем, збереження їхнього шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, зазначила, що для того, щоб в позасудовому порядку оформити розлучення, в телефонному режимі вона пропонувала відповідачу приїхати в Україну, або що вона приїде до місця його перебування в Польській Республіці, і разом подадуть заяву про розірвання шлюбу, однак відповідач її прохання проігнорував. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, 01.06.2024 відповідач отримав за місцем проживання, таким чином останній, відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання, вчинення інших процесуальних дій, відзиву на позов не подав, будь-яких заяв, клопотань ним подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 травня 1989 року Квітневською сільською радою Білогірського району Хмельницької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 травня 1989 року у Квітневській сільській раді Білогірського району Хмельницької області, про що складено актовий запис № 3. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі два роки разом не проживають. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved