Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

27.03.2024 представник позивача адвокат Сечко С.В. звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь Приватного акціонерного товариства « УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 282\~363,65 гривні та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.05.2023 року о 19:10 год., у м. Самбір, по вулиці Шевченка, 51, Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вказує, що постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 014040/4605/0000096 від 22.04.2023 року, згідно якого були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Страхувальник своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою №10487454358 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 014040/4605/0000096/1 від 25.05.2023 року. Дану заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, Позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 282 363 грн 65 коп, згідно платіжного доручення № 095579 від 19.06.2023 року. Разом з тим, оскільки на момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , застрахований не був Позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з Відповідача в розмірі: 282 363 грн. 65 коп. як з особи, відповідальної за завданий збиток. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 року визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 25.04.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, справу просить розглядати за його відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 року [PERSON] \~(відповідача у справі) визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130,\~ст. 124 КУпАП. Так, відповідно до даної постанови, [PERSON] , 14 травня 2023 року о 19.10 год. в м. Самборі по вул. Шевченка, 51, Львівської області, керував транспортним засобом - автомобілем марки Volksvagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб, а саме бодікамеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, чим порушив п.2.5 правил дорожнього руху. Крім того, [PERSON] , 14 травня 2023 року о 19.00 год. в м. Самборі по вул. Шевченка, 51, Львівської області, керував транспортним засобом - автомобілем марки Volksvagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки TOYOTA RAV4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалась попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 правил дорожнього руху\~(а.с.4). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Матеріалами справи також встановлено, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент ДТП не була застрахована (а.с.26). В свою чергу, 22.04.2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» (позивачем) та [PERSON] було укладено Договір страхування добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 014040/4605/0000096 у формі сертифікату. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом «TOYOTA Rav 4», 2013 року випуску д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. Під страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода. Страхова сума 640389.00 грн, строк дії з 23.04.2023 по 22.04.2024 (а.с.5-13). 22.05.2023 [PERSON] як власник транспортного засобу марки «TOYOTA Rav 4» д.н.з. [NUMBER] звернулася до голови правління ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про страхове відшкодування (а.с.18). Згідно з страховим актом ПрАТ «Уніка» № 10487454358 сума виплаченого страхового відшкодування [PERSON] склала 282363,65 грн, яка була перерахована СТО партнер UNIQA ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученням ПАТ « Райфайзен Банк Аваль» №095579 від 19.06.2023 (а.с.24,25). Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст.1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1)\~шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; 2)\~за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст. 979 Цивільного кодексу України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.\~\~ Відповідно до приписів ст.993\~Цивільного кодексу\~України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ця норма кореспондується зі ст. 27 Закону України „Про страхування, згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до положення п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями п.38.2.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону (п.38.2.1). Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивач ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало шкоду потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, який керував транспортним засобом та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому\~в страховика (позивача) виникло право регресної вимоги щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 282\~363 гривень 65 копійок. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 2117 гривень 73 копійки, та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 2117 гривень 73 копійки.

Outcome: approved