Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємців разом зі спадкодавцем на день смерті та на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Стрілківська сільська рада Самбірського району Львівської області. Заяву мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона з сім`єю проживає в м. Трускаці. У вересні 2000 року вона забрала свою матір [PERSON] проживати з нею, оскільки мати вже була особою похилого віку та хворіла. Мати була зареєтрована та до переїзду проживала за адресою, [ADDRESS] . Її мати проживала разом з нею в квартирі в м. Трускавці до її смерті. Мати [PERSON] 16.08.2005 року склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON] житловий будинок, земельну ділянку, грошові кошти. Коли вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. за видачею свідоцтва про право на спадщину, остання відмовила їй у прийнятті заяви, оскільки вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті та звернулася до нотаріуса після спливу піврічного строку, встановленого законом на прийняття спадщини. На даний час вона має намір оформити свої спадкові права на спадкове майно, що залишилася після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим змушена звернутись з даною заявою до суду. Заявниця в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, однак від представника в системі «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, з приводу розгляду заяви покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] у віці 73 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія серія [NUMBER] від 06.06.2024 року, актовий запис № 117, яке знаходиться в матеріалах справи. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 08.07.1971 року, в графі мати значиться записаною [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 06.11.1993р. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням [INFO] шлюбу з [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернулась до нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М., але їй відмовлено у прийнятті заяви про оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] у зв`язку з тим, що вона як дочка померлої, заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату не подавали. З померлою [PERSON] за однією адресою зареєстрована не була, тому спадщину після смерті матері не прийняла. Додатково роз`яснено, що має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як вбачається з акту № 19 про фактичне проживання особи від 04.03.2024 затвердженого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради [PERSON] , то заявниця [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає за тією ж адресою. Разом з нею проживають: [PERSON] - чоловік, [PERSON] дочка. Її мати [PERSON] - зі слів сусідів проживала без реєстрації з вересня 2000 року до дня смерті [INFO] і похована в м. Трускавець. Вище вказане потверджується підписами сусідів: [PERSON] , прож. [ADDRESS] та [PERSON] , прож. [ADDRESS] . Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Відтак, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved