Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

07 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, у якій позивачка просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , стягнути аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 9\~000,00 гривень, а також судові витрати.. За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк з моменту отриманні копії ухвали для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 13 грудня 2023 року. 15 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича про витребування доказів, у якій заявник просив витребувати у Державної податкової служби України належним чином засвідчені відомості про отримання доходів у будь-якому вигляді [PERSON] ; витребувати у ГУ ПФУ належним чином засвідчені відомості про нарахування ЄСВ на ім`я [PERSON] . 12 грудня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву. 13 грудня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання по справі, призначене на 13 грудня 2023 року було відкладено на 10 січня 2024 року у зв`язку із неявкою учасників справи та надходження від них клопотань про відкладення розгляду справи та пізніше відкладено на 06 лютого 2024 року у зв`язку із перебуванням головуючої на лікарняному. 10 січня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшов відзив, у якому він просив закрити провадження у справі в частині визначення місця проживання дитини, частково задовольнити позовну заяву, та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3\~196,00 гривень. 06 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, у якій заявник просив провести підготовче засідання, призначене на 06 лютого 2024 року за його відсутності. У підготовче засідання, призначене на 06 лютого 2024 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача від 15.11.2023 року про витребування доказів, витребувано у Державної податкової служби України належним чином засвідчені відомості про отримання доходів у будь-якому вигляді [PERSON] та у ГУ ПФУ належним чином засвідчені відомості про нарахування ЄСВ на ім`я [PERSON] . Підготовче засідання по справі відкладено на 20 лютого 2024 року. 09 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшли додаткові пояснення та заперечення щодо дій головуючого в судовому засіданні 06.02.2024 року та зауваження щодо неповноти та неправильності технічного запису та протоколу судового засідання від 06.02.2024 року, у якому заявник просить прийняти зауваження щодо технічного запису судового засідання та протоколу засідання від 06 лютого 2024 року в цивільній справі №522/21786/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, про що постановити ухвалу у строк, встановлений законом. Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року зауваження відповідача щодо неповноти та неправильності технічного запису та протоколу судового засідання від 06 лютого 2024 року в цивільній справі №522/21786/23 залишено без задоволення. Заперечення щодо дій головуючого відхилені. 20 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «ОТП БАНК», ПАТ УКРСИББАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Банк Восток», АТ «УКРЕКСІМБАНК», АТ «ПУМБ» завірену належним чином інформацію щодо наявних відкритих рахунків на ім`я [PERSON] виписку з цих рахунків, а також витребувати у Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України [PERSON] , із зазначенням причини перетинання та на підставі якого документу здійснювався перетин державного. Також, 20 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. 20 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, у якій заявник просив провести підготовче засідання, призначене на 20 лютого 2024 року за його відсутності, відкласти підготовче засідання та надати строк для подання заперечення на відповідь на відзив. У підготовче засідання, призначене на 20 лютого 2024 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича про витребування доказів від 20.02.2024 року. Підготовче засідання по справі відкладено на 19 березня 2024 року. 01 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. 01 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 05 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». 05 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». 05 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «Державний ощадний банк України». 05 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «ПУМБ». 05 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». 06 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «УКРСИББАНК». 07 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «УКРЕКСІМБАНК». 08 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «УКРГАЗБАНК». 19 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси на виконання ухвали суду від 20.02.2024 року надійшла відповідь з АТ «ОТП БАНК». У підготовче засідання, призначене на 19 березня 2024 року з`явився позивач та його представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання, призначене на 19 березня 2024 року було відкладено на 11 квітня 2024 року у зв`язку із відсутністю відомостей з Державної податкової служби України. У підготовче засідання, призначене на 11 квітня 2024 року з`явився позивач та його представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи, підготовче засідання відкладено на 28 травня 2024 року. 28 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання від представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копії виписок з банку на ім`я [PERSON] , копії довідок ФОП [PERSON] від 03.04.2024 року та 04.04.2024 року, копію фіскального чека ФОП [PERSON] від 10.04.2024 року, копію замовлення №47644 від 28.03.2024 року, копії фіскальних чеків з перекладом. Також, 28 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання від представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича у якому заявник просив провести підготовче засідання за його відсутності, проти закриття підготовчого засідання не заперечував. У підготовче засідання, призначене на 28 травня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 28 травня 2024 року підготовче засідання у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду на 18.06.2024 року. 14 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Слаблюка Василя Миколайовича надійшла заява про розгляд справи без участі. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 20 січня 2007 року Першим ВДРАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року у справі №523/4940/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). В період шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). У позовній заяві позивач просить визначити місце проживання дитини з матір`ю, мотивуючи це тим, що визначення місця проживання дитини з матір`ю необхідне для можливості безперешкодно вивозити сина за кордон для оздоровлення, лікування та загального розвитку, також зазначає про те, що визначення місця проживання дитини в цьому віці відповідатиме найкращим інтересам дитини. В якості обґрунтування позовної вимоги, позивач посилається на ч.ч.1-2 ст.161 СК України, відповідно до яких, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Проте, відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З зазначеного вбачається, що залежно від віку дитини, передбачений різний механізм визначення місця проживання дитини з батьками. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] , народився [INFO] , а тому, на момент ухвалення рішення по справі він досяг 14-ти річного віку, тобто віку, з якого згідно статті 160 СК України дитина самостійно визначає місце проживання. Зазначене також підтверджується ч.2 ст. 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. У справі, яка переглядається, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , необхідно було відмовити. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)». Постанова КЦС ВС від 02.11.2023 у справі № 592/7624/22 містить висновок про те, що установивши, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Враховуючи те, що [PERSON] на момент постановлення рішення по справі виповнилося чотирнадцять років, а чинне законодавство не передбачає можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Як судом було встановлено, за період шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та відповідно до якого матір`ю дитини є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відповідно до статті 51 Конституції України, Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В якості доказів того, що дитина [PERSON] проживає з позивачкою, нею було надано суду договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 21.08.2018 року, засвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиною С.І., реєстровий номер 669, та відповідно до якого визначено місце проживання дитини з матір`ю (а.с.14-15). Також, надано декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-6684-9Х00, відповідно до якої законним представником [PERSON] є [PERSON] (а.с.21) Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд додатково зазначає, що відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Це означає, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що частково визнає позов та просить стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 3\~196,00 гривень, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого у 2024 році. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] , суд враховуючи критерії визначення розміру аліментів, що передбачені чинним законодавством виходить з того, що відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу форми ОК-7 від 04.01.2024 року, відомості про дохід, отриманий у 2022 та 2023 році відсутні. При цьому, з відомості вбачається, що за період 2021 рік, сума фактичного заробітку [PERSON] склала 225\~292,67 гривень (а.с.121). Згідно відповіді ТСЦ МВС №5151 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях ГСЦ МВС від 16.02.2024 року №АЗ-2, за [PERSON] зареєстровано т/з INFINITI QX70, рік випуску 2017, д/н [NUMBER] (а.с.162). Із відповіді АТ «ОЩАДБАНК» від 28.02.2024 року вбачається, що на ім`я [PERSON] відкрито наступні банківські рахунки: № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.185). За рахунком № [NUMBER] , зроблено вклад № 19941695116 від 11.09.23 у розмірі 300\~000,00 гривень. При цьому, загальний розмір обороту за рахунком № [NUMBER] у період з 11.09.2023 по 26.02.2024 склав 19\~038,01 гривень. Загальний розмір обороту за рахунком № [NUMBER] у період з 26.01.2021-27.02.2024 склав 43\~401,07 гривень. Загальний розмір обороту за рахунком № [NUMBER] у період з 11.08.2023-27.02.2024 склав 314\~395,28 гривень. Загальний розмір обороту за рахунком № [NUMBER] у період з 26.01.2021-27.02.2024 склав 181\~391,44 гривень. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2023 року №352667305, [PERSON] на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна: - земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер: 5122786400:01:001:4163; - садовий будинок [ADDRESS] ; - 2/3 частки квартири [ADDRESS] ; - частки квартири [ADDRESS] ; - квартира [ADDRESS] (а.с.22-33). У відзиві на позовну заяву посилається на те, що наявність у відповідача земельної ділянки, садового будинку, квартир не є доходом. При цьому, відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 зазначеного Переліку утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам»; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку. Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» є спеціальним правовим актом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин. З урахуванням системного способу тлумачення вказаного Переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб як підзаконного нормативно-правового акта має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий. При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток» ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже,\~Перелік видів\~доходів,\~які враховуються\~при визначені\~розміру аліментів,\~не є\~вичерпним. Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18). Також, визначальним критерієм для визначення розміру аліментів, який передбачений статтею 182 СК України, є наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Сину сторін на момент розгляду справи виповнилося 14 років, а отже окрім базових потреб у їжі одязі, ліках за потреби, підліток має ще ряд бажань та потреб, які сприятимуть його гармонійному розвитку та якісному проводженню часу. На думку суду враховуючи рівень життя в країні та рівень цін на комунальні послуги, продукти харчування, одяг, взуття. вартість послуг кінотеатрів. розважальних центрів, гуртків, спорт клубів, профільних курсів тощо аліменти у розмірі 7000 грн. є тією сумою, що дозволять позивачці забезпечити дитині гідні умови життя . При визначенні зазначеного розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Спільна дитина сторін у справі проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи перехідний вік дитини. Серед іншого суд враховує матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що перелік нерухомого та рухомого майна, що належить відповідачу свідчить про наявність в нього можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі . що буде достатній для його гармонійного розвитку, а саме у розмірі 7000 грн. Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 7\~000,00 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто, з 07.11.2023 року до моменту досягнення [PERSON] повноліття, тобто, до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання у межах суми платежу за один місяць. Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Згідно платіжної інструкції 6327-9375-0555-7551 від 01.11.2023 року, позивач сплатив 1\~073,60 гривень в якості судового збору за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, підстави для відшкодування суми сплаченого судового збору відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial