Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

21 березня 2024 року представник позивача АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. через систему «Електронний суд» подала до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 10.01.2019 року АТ «ПУМБ» на підставі кредитного договору № 2001221392802, [PERSON] видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000 гривень, який пізніше було збільшено до 50000 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2024 складає 94211,77 гривень, з яких: 48252,48 гривень заборгованість за кредитом; 45959,29 гривень заборгованість процентами Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 94211,77 гривень., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 гривень. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 24 квітня 2024 року позов прийнято та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, натомість в прохальній частині позову зазначила, що просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи був повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 10 січня 2019 року [PERSON] звернулась до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» із заявою № 2001221392802 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, погодившись із викладеними у ньому умовами, що підтверджується підписом у заяві. 10 січня 2019 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. На підставі укладеного між сторонами Договору, відповідач отримала кредит в розмірі 10000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту, встановленого на видану їй кредитну картку, із стандартною процентною ставкою 47,88% річних. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001221392802, [PERSON] неодноразово було змінено кредитний ліміт, а саме: 21.05.2019 року збільшено до 14800,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 24.09.2019 року збільшено до 19600,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 28.01.2020 року збільшено до 23100,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 10.07.2020 року збільшено до 28100,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 17.11.2020 року збільшено до 33100,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 18.03.2021 року збільшено до 37900,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 22.04.2021 року збільшено до 47900,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; 20.05.2021 року збільшено до 50000,00 гривень, із процентною ставкою 47,88 %; Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, всупереч умов кредитного договору [PERSON] , починаючи з 31.01.2023 року припинила виконувати покладені на неї обов`язки щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Таким чином, [PERSON] не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за кредитним договором, у зв`язку з чим за останньою утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01.02.2024 року складає 94211,77 гривень, з яких: 48252,48 гривень заборгованість за сумою кредиту; 45959,29 гривень заборгованість за відсотками. Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань від 01.02.2024 року № КНО-44.2./74, в якому просив погасити наявну заборгованість за кредитним договором в сумі 94211,77 гривень, яку відповідно до Списку № 20240205_ПУМБ_1636 направлено на адресу відповідача рекомендованим листом. Проте, дана вимога залишилась без належного реагування. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач отримала та використовувала кредитні кошти, про що свідчить виписка по рахунку та розрахунок заборгованості. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, у зв`язку з чим допустила виникнення заборгованості по кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, суду не надано. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2001221392802 від 10 січня 2019 року, станом на 01.02.2024 року в розмірі 94211,77 гривень, з яких: 48252,48 гривень заборгованість за сумою кредиту; 45959,29 гривень заборгованість за відсотками. За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За звернення до суду з даною позовною заявою, позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Доказів щодо понесення інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, сторонами не надано. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved