Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь [PERSON] , на підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17.03.2023 р. у справі №706/191/23 на утримання малолітньої доньки з 1/4 до1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що 17.03.2023 р. було прийнято рішення Христинівського районного суду Черкаської області у справі №706/191/23 про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки з 1/4 до1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття. 22.11.2022 між ним та [PERSON] укладено шлюб, [INFO] у них народився син [PERSON] , дружина перебуває на даний час у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. У зв`язку зі зміною сімейного стану (одруження) в нього виник обов`язок утримувати свою дружину в декретній відпустці та їх малолітнього сина. На теперішній час він перебуває в лавах ЗСУ за мобілізацією, єдиним джерелом доходу його сім`ї є отримання ним грошового забезпечення як військовослужбовця, розмір якого не завжди є сталим. До народження сина він належним чином сплачував аліменти на користь відповідача на утримання доньки, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки, однак у зв`язку з народженням сина у другому шлюбі, який також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду є неможлива. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись при цьому на те, що позивачем не надано суду безпосередніх доказів про суттєве погіршення його фінансового стану. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши у часників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані зі стягненням аліментів на утримання малолітньої дитини, зокрема щодо їх зменшення. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідач [PERSON] . На підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17.03.2023 р. у справі №706/191/23, відповідач [PERSON] починаючи з 14.02.2023 року сплачує щомісячно на користь відповідачки, аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Сімейне становище позивача [PERSON] , яке було станом на 2023 рік, змінилось, оскільки 22.11.2022 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , і у них [INFO] народився син [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Матеріали справи свідчать про те, що позивач [PERSON] крім доньки на яку платить аліменти, також має на утриманні сина, який народився після ухвалення рішення про стягнення аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил статті 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання. Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених статтею 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. У даній справі зміна сімейного стану позивача та створення нової сім`ї зумовила появу додаткових утриманців - малолітнього сина та дружини, яка здійснює догляд за дитиною, а тому теж потребує матеріальної допомоги чоловіка. Зміна сімейного стану призвела до появи нових матеріальних зобов`язань у позивача, що у будь-якому разі вплинуло на матеріальний стан позивача та можливість надавати утримання доньки, у раніше визначеному розмірі. Погіршення матеріального стану позивача стало наслідком не зменшення його заробітку або доходу, а викликано появою нових утриманців (дружини та сина) через зміну сімейного стану. Однак в судовому засіданні також було встановлено, що позивач [PERSON] сплачує аліменти на доньку [PERSON] починаючи тільки з 14.02.2023 р., а саме, тільки після присудження аліментів судом, добровільно додаткових матеріальних витрат, які потребує донька [PERSON] , для розвитку її здібностей (гуртки, участь у змаганнях та конкурсах) та додаткових матеріальних витрат на оздоровлення дитини (відпочинок на морі, тощо) не надає. З дитиною не спілкується, участі у її вихованні не бере. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин даної справи, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача [PERSON] на підставі рішення суду на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/5 на утримання доньки, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дитини. На підставі викладеного відповідно до Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України ,

Outcome: partial