Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 632312382 від 07.02.2022 в розмірі 85762,69 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.02.2022 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування\~кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 632312382. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту, однак, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 85762,69гривень. Вказує, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника 09.11.2023 направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишено відповідачем без задоволення. Дані обставини стали підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справа передана для розгляду судді Кушнір Б.Б. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 02.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду із викликом сторін. Представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Н.Т. Мужик в прохальній частині заяви просить розгляд справи провести за його відсутності за наявними матеріалами справи. Представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Ю.І. Рудницький подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у відзиві на позов просить в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві, зокрема, зазначає, що позивачем не надано доказів виникнення кредитного зобов`язання у відповідача, а саме не долучено кредитного договору, який заявлено як підстава позовних вимог. Ухвалою суду від 13.06.2024 року розгляд даної цивільної справи відкладено, визнано явку представника позивача обов`язковою. Копія ухвали скерована на електронні адреси позивача та представника позивача, які вказані у позовній заяві. Позивач вимоги ухвали суду від 13.06.2024 не виконав, явку представника в судове засідання 21.06.2024 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Судом установлено, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Позивач посилається на те, що 07.02.2022 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування\~кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №632312382. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачем без реагування. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконував неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 85762,69 грн. 06.11.2023 позивачем була направлена досудова вимога відповідачу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором №632312382. У вимозі сума заборгованості станом на 22.01.2023 становить 85762,69 гривень. За вказаних підстав Акціонерне товариство «Сенс Банк» просило стягнути борг з відповідача. Окрім угоди про обслуговування\~кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №632312382 від 07.02.2022 позовна заява не містить посилань на будь-які інші докази. Документи, долучені до позовної заяви в якості доказів, не зазначаються у позовній заяві. Разом з цим, до матеріалів позовної заяви та цивільної справи не долучено угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №632312382 від 07.02.2022. Натомість, на підтвердження своїх доводів позивачем до матеріалів справи долучено пропозицію обслуговування\~кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії без числа і дати, яка не підписана відповідачем [PERSON] . Долучена до матеріалів справи довідка про ідентифікацію, надана на підтвердження , що клієнт [PERSON] з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований АТ «Сенс Банк». Також даною довідкою встановлено, що акцепт договору позичальником здійснено (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) одноразовий ідентифікатор 5314, який було відправлено 07.02.2022. Однак, доказів ацептування відповідачем умов оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання саме договору про обслуговування\~кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №632312382 від 07.02.2022 одноразовим ідентифікатором 5314 матеріали справи не містять. Дану довідку про ідентифікацію суд оцінює як доказ формування одноразового ідентикатора для підписання договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відтак з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт укладення 07.02.2022 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] угоди про надання споживчого кредиту. Позовна заява містить лише загальну суму боргу - 85762,69 гривень, але не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, адже зазначена позивачем заборгованість складається із: тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, простроченого тіла кредиту, неустойки (комісії, штрафу). Як на підставу підтвердження наявності факту заборгованості відповідача у розмірі 85762,69 гривень позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом. Проте, вказаний розрахунок не скріплений печаткою банку, він не містить підпису керівника банку, головного бухгалтера. Розрахунок підписаний особою [PERSON] , яка не приймає участі у справі, тобто особою, повноваження якої на підписання оригіналу документу належним чином не підтверджено. Крім того, розрахунок не містить реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість, а лише містить посилання на кредитний договір № №632312382 від 07.02.2022, який до матеріалів справи не долучено. Також суд звертає увагу на ту обставину, що розрахунок заборгованості сформовано на підставі звіту станом на 22.01.2023, однак, позов про стягнення заборгованості подано 08.03.2024, тобто більше ніж через рік, після формування звіту. Щодо виписки по рахунку з кредитною картою «World Debit Mastercard» за період з 07.02.2022 по 22.01.2023, варто зазначити, що дану виписку неможливо ідентифікувати як таку, що відображає заборгованість за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №632312382. В даній виписці відсутня інформація про те, що заборгованість виникла внаслідок невиконання умов Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №632312382. У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо видачі за вказаним договором платіжної картки (дата її видачі, її вид та строк дії) та встановлення відповідного кредитного ліміту на неї і його суми, а також відповідно і щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку на підставі Оферти. Отже, позивач мав довести, що банком було прийнято рішення не лише про видачу картки із встановленням ліміту, а й що така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, натомість в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та здійснював користування коштами. Відтак, жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з наведеним позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень залишити за позивачем.

Outcome: dismissed