Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2007 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб. 13.01.2011 року у подружжя народилася донька. Рішенням суду від 04.07.2023 року шлюб розірвано. За час шлюбу подружжям придбано у власність земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідач почав виганяти позивачку з дитиною з їх будинку, мотивуючи тим, що майно зареєстровано на нього. Позивачка пропонувала в добровільному порядку сплатити відповідачу половину вартості мана, однак він відмовився. Позивачка просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку 0,0459 га, кадастровий номер 1413200000:11:048:0977; житловий будинок загальною площею 83,5 кв.м., в тому числі житловою площею 52,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки 0,0459 га, кадастровий номер 1413200000:11:048:0977; житлового будинку загальною площею 83,5 кв.м., в тому числі житловою площею 52,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Залишити майно у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 09.04.2024 року позов залишено без руху у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою суду від 23.04.2024 року позов прийнято до розгляду, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідача про день та час розгляду справи було повідомлено належним чином, шляхом направлення судових повістки рекомендованим листом. Відповідач до судового засідання не з`явився, відзиву на позовні вимоги не надав, будь-яких клопотань, заяв суду не направив. Частина 1\~статті 280 ЦПК України\~передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави\~11\~розділу\~ІІІ ЦПК України. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 серпня 2007 року, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2023 року розірвано. [PERSON] народилася [INFO] , у свідоцтві про народження батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.11.2019 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок загальною площею 83,5кв.м., житловою 52,4 кв.м., який розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,0459 га, кадастровий номер 1413200000:11:048:0977, за адресою: [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку 0,0459 га, кадастровий номер 1413200000:11:048:0977, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення органу Покровської міської ради від 24.06.2020 року за № 7/79-24. Статтею 60 \~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно доч.ч.1-3ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ч. 1\~ст. 70 СК України, ч. 2\~ст. 372 Цивільного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. За змістомч.4 ст.71СК України\~присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цьогоКодексу),співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Судом встановлено, що спірне майно набуте сторонами під час шлюбу. Відсутність відомостей про те, що спірне майно є особистою приватною власністю відповідача не дає підстав вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі\~відсутні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. ст.\~60,\~61,\~70,\~71 СК України,\~358, 364, 368, 372 ЦК України,

Outcome: dismissed