Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

ТОВ «Глобал Спліт» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 1/4214838 від 20.10.2021 року у розмірі 163 719,45 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.10.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 1/4214838. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання кредит в сумі 100 000 грн. Строк користування кредитом - з 20.10.2021 року до 19.10.2027 року (включно). Позичальник повертає кредит Банку щомісячно, в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.4.1-1.4.3 Кредитного договору, позивальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно у розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка); комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно у розмірі 2,35% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Відповідно до п. 3.1 та 3.2. Кредитного договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями (у разі їх наявності) згідно з умовами Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених ЗУ «Про споживче кредитування»; у разі порушення позичальником без поважних причин, вимог п.п. 2.2.3.-2.2.9. Правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в п. 1.1 Договору, за кожний випадок порушення. Представник позивача зазначає, що 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір № 4-2023 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1/4214838 від 20.10.2021 року. Відповідно до п. 2.1. Договору № 4-2023 від 29.08.2023 р., внаслідок передачі (відступлення) Прав вимоги за цим Договором, новий кредитор набуває Права вимоги первісного кредитора за Кредитним договором. Представник вказує, що 15.09.2023 року передача права вимоги за кредитним договором № 1/4214838 від 20.10.2021 року відбулась до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» згідно з Додатком №1 до Договору про відступлення права вимоги. Того ж дня, до [PERSON] , АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що 29.08.2023 року відбулось відступлення прав вимоги за договором № 4-2023 від 29.08.2023 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 1/4214838. В подальшому ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до [PERSON] було направлено лист-пропозицію, де повідомили, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 4-2023 від 29.08.2023 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим правонаступником та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно з кредитним договором № 1/4214838. Представник позивача зазначає, що у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 22.02.2024 року у позичальника утворилась загальна заборгованість у розмірі 163 719,45 грн., яка складається: рахунок строкової заборгованості 78 082,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 18 249,08 грн.; рахунок нарахованих відсотків -1043,60 грн.; рахунок прострочених відсотків 21 693,91 грн.; рахунок комісії 2350 грн.; рахунок простроченої комісії 42 300 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 20.03.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить визнати недійсним з моменту укладення договору п. 1.4.2. Договору про надання кредиту № 1/4214838, обслуговування кредитної заборгованості за договором укладеним між нею, [PERSON] та Акціонерним Товариством «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є ТОВ «Глобал спліт». Здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахування грошових коштів, сплачених як оплату за комісію за обслуговування кредиту у період з 20.10.2021 року по 08.02.2024 року у розмірі 44 650,00 грн. за Кредитним Договором 1/4214838 від 20.10.2021 року в рахунок погашення суми тіла кредиту. Позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково, а саме у частині нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 44 650,00 грн відмовити повністю. Крім того, в обґрунтування заперечень зазначила, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Так, надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить, таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін., тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Щодо стягнення з неї комісії за обслуговування кредитного договору зазначає, що сплата коштів за обслуговування кредиту, тобто коштів, які супроводжують кредит, є несправедливою умовою кредитного договору, а тому ця плата на підлягає стягненню з позичальника. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Проте, 20.03.2024 року подала відзив на позовну заяву, в якому частково визнала позовні вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З матеріалів справи судом встановлено, що 20.10.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4214838. ВВідповідно до п. 1.1 кредитного договору № 1/4214838 від 20.10.2021 року [PERSON] отримала строковий кредит в розмірі 100 000 грн. на строк 72 місяці з 20.10.2021 року по 19.10.2027 року. Позичальник сплачує платежі для часткового погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число, визначене графіком платежів по кредиту. Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договору передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби. За користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно у розмірі 15,00 % річних, починаючи з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за договором, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,35 % в місяць від суми кредиту, зазначеної у пункті 1.1 договору. Підписанням Договору позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультативних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Згідно з додаткомом № 1 до кредитного договору № 7/4214838 від 20.10.2021 року сума комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно складає 2350 грн. Відповідно до матеріалів справи 20.10.2021 року банк перерахував на рахунок [PERSON] кредитні кошти у розмірі 100 000 грн. З копії договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023 року встановлено, що АТ «Креді Агріколь Банк» відступило на користь ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до боржників. 15.09.2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Глобал Спліт№ та необхідність погашення заборгованості у розмірі 163 719,45 грн., що підтверджується копією листа від 15.09.2023 року. Згідно з доданими до позовної заяви виписками по рахунку [PERSON] та додатково доданим позивачем розгорнутим розрахунком заборгованості встановлено, що станом на 15.09.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 163 719,45 грн., складається: рахунок строкової заборгованості 78 082,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 18 249,08 грн.; рахунок нарахованих відсотків -1043,60 грн.; рахунок прострочених відсотків 21 693,91 грн.; рахунок комісії 2350 грн.; рахунок простроченої комісії 42 300 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «Глобал Спліт» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] 20.10.2021 року укладено кредитний договір № 1/4214838, АТ «Креді Агріколь Банк» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 100 000 грн. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування коштами не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками у повному обсязі не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем, як правонаступником АТ «Креді Агріколь Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги, станом на 15.09.2023 року склалась заборгованість 163 719,45 грн., яка складається з: рахунок строкової заборгованості 78 082,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 18 249,08 грн.; рахунок нарахованих відсотків -1043,60 грн.; рахунок прострочених відсотків 21 693,91 грн.; рахунок комісії 2350 грн.; рахунок простроченої комісії 42 300 грн. Приймаючи до уваги порушення відповідачем зобов`язання за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача рахунок строкової заборгованості 78 082,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 18 249,08 грн.; рахунок нарахованих відсотків -1043,60 грн.; рахунок прострочених відсотків 21 693,91 грн., а всього 119 069,45 грн. При цьому, доводи відповідача про відсутність підтвердження розміру заборгованості спростовуються доданими позивачем до позову виписками по рахунку [PERSON] . Також розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами підтверджується додатково наданим ТОВ «Глобал Спліт» розгорнутим розрахунком заборгованості. Натомість, відповідачем розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростовано, контррозрахунок нею не надано. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Кодексу. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією та простроченої комісії у розмірі 44 650 грн. суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», який діяв на час укладення спірного кредитного договору, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1.4.2 договору обслуговування кредитної заборгованості, за яку банк нараховує комісію, включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Проте, у вищевказаному пункті договору не уточнено систематичності запиту вказаної інформації споживачем з оплатою наданих послуг. Таким чином, відповідачу фактично було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися позичальнику безоплатно, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними з моменту його вчинення відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 44650 грн. (2350 грн. + 42 300 грн.) необґрунтована та задоволенню не підлягає. Оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Враховуючи, що позовну заяву подано ТОВ «Глобал Спліт» в електронній формі, судовий збір при поданні позовної заяви підлягав сплаті у розмірі 2422,40 грн. (3028*0,8). Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач не позбавлений права подати клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору.

Outcome: partial