Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] в с.Мусіївка, Ружинського району Житомирської області померла тітка (по батькові) позивачки [PERSON] , яка залишила на її ім`я заповіт посвідчений Верхівнянською сільською радою народних депутатів Ружинського району Житомирської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №53. Позивачка являється єдиною спадкоємицею за заповітом. Позивачці у спадок від тітки залишилось право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства ім..Щорса с.Мусіївка Ружинського району Житомирської області, розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах, яке тітка набула за життя будучи членом КСП. 23.03.2023 року позивач звернулася до Ружинської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала її тітці, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи. Іншою підставою для відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що у неї як у спадкоємиці відсутні документи які підтверджують родинні відносини між померлою та нею. Просить встановити факт родинних відносин, між нею та померлою [PERSON] , як тітки і племінниці і визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 4,08 умовних кадастрових гектарах по реформованому КСП ім..Щорса с.Мусіївка Ружинського району Житомирської області. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача Бойко А.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Ружинської селищної ради Сокіл О.В. в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. В подальшому в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа, Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис №8 (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №10 слідує, що батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , є « [PERSON] »(вказано російською мовою) (а.с.9). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що 23.04.1970 року в Палаці одруження м.Київ, актовий запис №2469, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини змінилось на « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до відповіді Державного архіву Житомирської області №К/3220 від 17.10.2018 року вбачається,що у Волинській загально губернській книзі реєстрації народжень за 1922 рік запис про народження [PERSON] відсутній. Книга реєстрації народжень по с.Верхівня Сквирського повіту Київської губернії (нині Ружинського району Житомирської області) за 1922 рік на зберігання до держархіву області не надходила, тому підтвердити дату народження [PERSON] неможливо (а.с.11). Відповідно до відповіді Державного архіву Житомирської області №С/787-1 від 11.04.2018 року вбачається, що в метричній книзі реєстрації народжень по православній церкві Введення у храм Пресвятої Богородиці с.Верхівня Сквирського повіту Київської губернії (нині Ружинського району Житомирської області) за 1905 рік запису про народження [PERSON] не виявлено (а.с.12). Згідно відповіді Державного архіву Житомирської області №С/787-3 від 11.04.2018 року вбачається, що в книгах реєстрації актових записів про шлюб по Верхівнянській сільраді Ружинського району за 1927, 1930, 1931, 1933 - 1939 роки запису про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] не виявлено. Книги реєстрації актових записів про шлюб по Верхівнянській сільраді Ружинського району за 1925, 1926, 1928, 1929, 1932, 1940 - 1945 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили, тому підтвердити реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] неможливо. В Державному архіві Житомирської області зберігаються книги реєстрації актових записів про народження, шлюб і смерть по 1941 рік включно, складені по роках та населених пунктах області, з 1942 року по теперішній час - у відділах ДРАЦС управління юстиції за місцем їх реєстрації (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори від 23.03.2023 №261/02-31, відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) КСП «ім.Щорса», яка розташована на території Верхівнянської сільської ради, Ружинського району Житомирської області у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та не можливістю встановити родинні стосунки (а.с.14). З довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.06.2018 №1183/02-14 вбачається, що згідно Документації по паювання земель, переданих у колективну власність КСП ім.Щорса с.Мусіївка, Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, відповідно до уточненого списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.Щорса Ружинського району гр. [PERSON] включена в списки. Дане також доводиться документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім.Щорса Верхівнянської сільської Ради народних депутатів Ружинського району Житомирської області (а.с.132-169). Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 21.09.2018 №К-22/0-0.34-23/150-18 вбачається, що розмір земельної частки (паю) складає 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) по КСП ім.Щорса с.Мусіївка Верхівнянської сільської ради, Ружинського району Житомирської області (а.с.16). Відповідно до копії довідки виданої виконкомом Верхівнянської сільської ради від 25.05.2018 року №290, слідує, що гр. [PERSON] у шестимісячний строк прийняла спадщину, фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.17). Згідно заповіту від 23.12.1991 року посвідченого Верхівнянською сільською радою народних депутатів Ружинського району Житомирської області та внесеного до реєстру за №53, [PERSON] заповіла своє майно племінниці [PERSON] (а.с.53). Згідно спадкової справи №158/2018, заведеної 14.06.2018 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , позивачка є спадкоємицею майна померлої по заповіту від 23.12.1991 року (а.с.37-64). Із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася також [PERSON] , відповідачка по справі. (а.с.38-64). Встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Аналіз положень ст. 315 ЦПК України, свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу ІV ЦПК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням викладеного вище, а також те, що встановлення даного факту необхідно позивачу для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а також враховуючи надані докази, суд дійшов до висновку, що слід встановити факт родинних відносин [PERSON] , як племінниці [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Варто зазначити, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Порядок спадкування регламентується нормами ЦК УРСР, які були чинні на момент відкриття спадщини. Положеннями статті 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для прийняття спадщини, за положеннями статей 548, 549 ЦК УРСР, необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) є об`єктом спадкування. Аналізуючи наведені позивачем доводи, щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) розміром 4,08 умовних кадастрових гектарах у землях колишнього КСП ім.Щорса с.Мусіївка Ружинського району Житомирської області, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, адже позивач не може оформити своє право на земельну частку (пай), оскільки померла [PERSON] , на момент розпаювання земель, була внесена в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), а питання видачі правовстановлюючого документу на померлу особу не врегульоване законодавчо, вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами, тому суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи зазначене вище та

Outcome: approved