Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У провадженні суду перебувала вищевказана цивільна справа за наслідками розгляду якої 8 квітня 2024 року ухвалено заочне рішення яким позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Разом з тим, при досліджені матеріалів справи, судом установлено, що у вищевказаному заочному рішенні суду не вирішене питання судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу. Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. За приписами ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що до закінчення підготовчого розгляду справи представником позивачки адвокатом Полонською Л.М. на адресу суду скерована заява згідно з якою представник повідомила суд про те, що її довірителька залежно від результатів справи матиме намір скористатися своїм процесуальним правом на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 120). У подальшому, в день розгляду справи, адвокат Полонська Л.М. направила на адресу суду заяву про здійснення розподілу судових витрат, до якої останньою долучені докази на підтвердження понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в межах цього провадження (а.с. 126-135). Отже, з додержанням порядку, передбаченого ч. 8 ст.141 ЦПК України, [PERSON] заявила про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подала докази на підтвердження таких витрат. Нормою п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною третьою ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 9 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надані у розпорядження суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 15 грудня 2023 року; акт наданих послуг (виконаних робіт) від 4 квітня 2024 року в справі № 278/179/24; копії платіжних інструкцій № @2PL804831 від 17 січня 2024 року та № @2PL932335 від 11 січня 2024 року (а.с. 133-135). Відповідно до змісту абз. 1 ч. 8 ст.141 ЦПК України, яким унормований інститут судових витрат, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У подальшому від вказаної вище правової позиції Верховний Суд не відступав (постанова від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19). Із огляду на викладене вище, позивачкою [PERSON] доведений обсяг наданих послуг і виконаних адвокатом робіт із надання професійної правничої допомоги, а також їх вартість на загальну суму 16 000 грн. Відповідно до положень ч.ч. 2-3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положення п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачають, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться й витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Водночас, згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст.137 ЦПК України). Водночас відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою про існування вищевказаних судових витрат позивачки, своїх заперечень щодо їх розміру в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України перед судом не висловила. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку щодо необхідності ухвалення додаткового рішення у цій справі, оскільки при ухваленні заочного рішення судом не вирішено питання розподілу належним чином підтверджених судових витрат позивачки пов`язаних із розглядом цієї справи, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, враховуючи приписи ч. 5 ст. 137 ЦПК України та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути такі витрати з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] у повному обсязі, оскільки позов останньої задоволений у повному обсязі і відповідачка у порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не подала до суду клопотання про зменшення суми таких витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved