Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шабівської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому просить суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерть матері [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на 8/100 частин житлового будинку, на земельній ділянці розміром 1740 кв.м. (державний акт на право приватної власності на землю не видавався) та складається у цілому з : - житлового будинку літ. «А» ( житловою площею 226,2 кв.м.); - сараї літ. «Б»; - літня кухня літ. «В»; - сарай літ. «Г»; - вбиральня літ. «Д»; - літня кухня літ. «Є»; - бетоні сараї літ. «К», літ. «І»; - сарай літ. «З»,; - споруди 1-4, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст позовних вимог [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: 8/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 1740 кв.м. (державний акт на право приватної власності на землю не видавався) та складається у цілому з: - житлового будинку літ. «А» ( житловою площею 226,2 кв.м.); - сараї літ. «Б»; - літня кухня літ. «В»; - сарай літ. «Г»; - вбиральня літ. «Д»; - літня кухня літ. «Є»; - бетоні сараї літ. «К», літ. «І»; - сарай літ. «З»,; - споруди 1-4, право власності на який мати позивача [PERSON] набула на підставі договору дарування від 08.10.2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом Тітової Т.С. та зареєстрований у реєстрі за № 5983. [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] . За час життя мати [PERSON] ніякого заповіту не склала, тому позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , інших спадкоємців, як за заповітом, так і за законом немає. При житті мати [PERSON] не здійснила переоформлення 8/100 частини житлового будинку на своє ім`я та не була зареєстрованою за даною адресою. Після смерті матері, позивач дуже сильно переймався щодо її втрати та переїхав на проживання до міста Києва. Пізніше він звернувся до приватного нотаріуса Кушнір І.В. із заявою щодо заведення спадкової справи та видачі [PERSON] свідоцтва про право спадщину, але отримав відмову, так як мати [PERSON] не мала реєстрації та 8/100 частин житлового будинку не було оформлено на її ім`я. Даний факт приводить до неможливості отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 червня 2023 року позов залишений без руху. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Розпорядженням керівника апарату суду № 320 від 28.02.2024 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 справа була передана на розгляд судді Анісімової Н.Д. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року справа була прийнята до свого провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2024 року підготовче провадження було закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 16 жовтня 2016 померла мати позивача [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністрвоським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1211 від 19 жовтня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: 8/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 1740 кв.м. (державний акт на право приватної власності на землю не видавався) та складається у цілому з: - житлового будинку літ. «А» ( житловою площею 226,2 кв.м.); - сараї літ. «Б»; - літня кухня літ. «В»; - сарай літ. «Г»; - вбиральня літ. «Д»; - літня кухня літ. «Є»; - бетоні сараї літ. «К», літ. «І»; - сарай літ. «З»,; - споруди 1-4, право власності на який мати позивача [PERSON] набула на підставі договору дарування від 08.10.2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом Тітової Т.С. та зареєстрований у реєстрі за № 5983. [PERSON] /позивач/ є рідним сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 1970 року. За час життя [PERSON] ніякого заповіту не склала, тому фактично позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] , інших спадкоємців, як за заповітом, так і за законом немає. За життя [PERSON] не здійснила переоформлення 8/100 частини житлового будинку на своє ім`я та не була зареєстрованою за даною адресою. Звернувшись до приватного нотаріуса Кушнір І.В. із заявою щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право спадщину, позивач отримав відмову, так як мати [PERSON] не мала реєстрації та 8/100 частин житлового будинку не було оформлено на її ім`я. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, після померлої [PERSON] позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України. Із змісту ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем [PERSON] своїх спадкових прав після смерті матері є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved