Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника адвоката Ярошенко С.М. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт, що її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували на утриманні вітчима [PERSON] по [INFO] включно. Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що заявник перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який загинув [INFO] в м. Соледар Донецької області. На повному утриманні останнього перебували також його донька [PERSON] , [INFO] , пасинок [PERSON] , [INFO] , та падчерка [PERSON] , [INFO] . З кінця 2017 року заявник проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. 26.04.2022 вони зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилася спільна дитина. [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми проживали, як одна сім`я, вели спільне домашнє господарство, разом проводили будні та свята, були справжньою родиною. Падчерка та пасинок проживали разом із вітчимом, останній мав можливість надавати та надав належне фінансове утримання та матеріальну допомогу дітям, оскільки їхній батько не мав такої можливості з поважних причин. Заявник звернулася до [INFO] щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану». Протокольним рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дружині та дочці загиблого [PERSON] було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 2/4 частини у рівних частках кожній. Для призначення іншої частини одноразової грошової допомоги пасинку та падчерці загиблого у розмірі 2/4 частини у рівних частинах кожному потрібно подати до [INFO] підтвердження перебування останніх на утриманні загиблого [PERSON] , у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою судді від 18.12.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 36). 28.12.2023 на адресу суду надійшов відзив на заяву [INFO] , у якому заінтересована особа заперечувала проти заявлених вимог, в обґрунтування своєї позиції посилалася на те, що заявниця не надала жодних підтверджуючих документів того, що батько дітей [PERSON] та [PERSON] не мав можливості з поважних причини надавати своїм дітям належного матеріального утримання (а.с. 46). Ухвалою суду від 17.01.2024 було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №560/17953/21 (а.с. 50). Ухвалами суду від 20.02.2024 було поновлено провадження у справі, задоволено клопотання сторони заявника про виклик та допит у судовому засідання свідків (а.с. 59, 60). Ухвалою суду від 22.04.2024 залучено до участі у справі, як заінтересовану особу [PERSON] (а.с. 74). У судовому засіданні представник заявника адвокат Ярошенко С.М. заяву підтримала з викладених у ній підстав та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи [INFO] у судовому засіданні підтримала позицію викладену в письмовому відзиві, пізніше у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заявник [PERSON] у судове засідання жодного разу не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі, заперечень проти заяви [PERSON] не висловив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що у 2018 році сім`я [PERSON] перебралися у будинок, де остання проживає, спочатку у них було двоє дітей, потім народилася третя. Сім`я дружна, все робили разом. [PERSON] з дітьми дружив, спілкувався, одягав, узував. [PERSON] це його дитина, двоє інших ні. Чи утримував дітей їхній рідний батько [PERSON] , їй невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, жили дружно, все робили разом, не сварилися. У старших [PERSON] дітей батько [PERSON] , [PERSON] спільна дитина [PERSON] та [PERSON] , ніколи не бачила, щоб дітей розділяли на своїх та не своїх. [PERSON] надавала послуги манікюру, заробляла. Бачила, що [PERSON] приїздив, привозив якісь речі, зі слів [PERSON] їй відомо, що батько дітей перераховував кошти на їх утримання щомісяця. [PERSON] також брав участь у матеріальному забезпеченні дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її колишнім чоловіком. Він дуже відповідальна особа, переймався матеріальним забезпеченням дітей. У [PERSON] була розмова з їх спільним сином про те, що він перестає надавати сину допомогу, оскільки має двох малолітніх дітей. Він ніс матеріальні витрати на дітей, мав постійну роботу та підзаробітки. Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи [INFO] , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2022 року (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] є матір`ю трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9, 10). Батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (а.с. 8, 9). Відповідно до листа Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області №42267 від 22.08.2023, виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] станом на 22.08.2023 у відділі не перебуває, контролювати сплату ним аліментів та надати довідку про неотримання аліментів відділ немає можливості (а.с. 11). Відповідно до доповіді про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД №9/1/4650/1 від 09.06.2023 [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] , за отриманням допомоги звернулися: дружина [PERSON] , [INFO] , має право; дочка [PERSON] , [INFO] , має право; син [PERSON] , [INFO] , не має права ( нотаріальна заява про відмову від частки ОГД №238 від 24.05.2023); пасинок [PERSON] , [INFO] , потребує уточнення; падчерка [PERSON] , [INFO] , потребує уточнення (а.с. 19-21). У період з 2017 року [PERSON] працював та отримував доходи (а.с. 106-111, 115-116). [PERSON] отримувала доходи у 2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2022, 2023, 2024, що підтверджується відомостями з Пенсійного фонду України про застраховану особу (а.с. 112-114 ) Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ч.1 ст. 81 ЦПК України). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів пункту 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Правовідносини щодо утримання дітей, є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України). У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить. Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже у вітчима виникає обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинка лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Судом установлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що померлий [PERSON] являвся вітчимом неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст. 268 Сімейного кодексу України). Матеріали справи свідчать про те, що пасинок та падчерка померлого [PERSON] мають рідних батьків: матір [PERSON] та батька [PERSON] . Беззаперечних доказів, які б вказували на те, що батьки неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] не виконували свій обов`язок щодо утримання дітей суду не надано, відсутність виконавчого документа про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на виконанні у відділі державної виконавчої служби не свідчить про невиконання батьком свого обов`язку по утриманню дітей. Батько дітей [PERSON] не позбавлений батьківських прав, не звільнений від обов`язку надання коштів на їх утримання. Докази того, що останній з поважних причин не мав можливості надавати належного матеріального утримання своїм дітям, у матеріалах справи відсутні. У матеріалах справи відсутні також будь-які дані щодо відсутності у неповнолітніх дітей рідних діда та баби, або ж неможливості належного утримання ними дітей. Додані до матеріалів справи фотокартки підтверджують факт спільного проживання [PERSON] з дружиною та дітьми, проте вони не свідчать про утримання останнім малолітніх пасинка та падчерки. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed