Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.04.2023 року Буринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №23, мотивуючи його тим, що сімейне життя у них не склалося, через війну, сварки, непорозуміння та різні погляди на життя. Посилаючись на те, що сім`я фактично припинила своє існування, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 11.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони, неодноразово були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання жодного разу не з`явились. Позивачка [PERSON] у позовній заяві просила справу розглянути в її відсутність та строк для примирення не надавати. Відповідач про причини неявки жодного разу не повідомив, доказів неможливості його прибуття в судові засідання не надав та правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. 24.06.2024 року в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, пояснивши, що після реєстрації шлюбу сторони виїхали за кордон, де перебували разом декілька місяців. Однак, влітку 2023 року [PERSON] без пояснення причин залишила відповідача та повернулася в Україну, після чого вони спілкувались лише декілька разів в телефонному режимі. Вважає, що така поведінка позивачки та подача позову про розірвання шлюбу без будь-яких для того причин зумовлені наявністю в неї психічного захворювання, в зв`язку з яким вона не здатна усвідомлювати свої дії. В подальшому після виступу представника відповідача та відхилення судом його клопотань про відкладення судового розгляду та визнання явки позивачки обов`язковою судом було оголошено в судовому засіданні перерву до закінчення, оголошеної на території Сумської області, повітряної тривоги. При цьому, про неможливість свого прибуття до суду після оголошеної перерви представник відповідача [PERSON] в судовому засідання не повідомляв. Однак, після закінчення повітряної тривоги представник відповідача для продовження участі в судовому засіданні не прибув та направив до суду клопотання, в якому знову просив відкласти розгляд справи, покликаючись на його зайнятість в засіданні комісії міської ради. Жодних доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин або інших причин неможливості свого прибуття в судове засідання після закінчення повітряної тривоги представником відповідача не надано, а тому на думку суду вказана процесуальна поведінка представника відповідача спрямована на затягування розгляду справи. Таким чином, оскільки представник відповідача без поважних причин не з`явився в судове засідання, з врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе завершити розгляд справи без його участі та за відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 12.04.2023 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Буринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. За наведеного, суд не знайшов підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки дітей від шлюбу вони не мають, в позовній заяві позивачка заперечувала проти надання строку на примирення та протягом перебування даної справи на розгляді в суді з 05.03.2024 року про зміну своєї позиції щодо небажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем не повідомляла. Також, матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили, що відповідачем вживаються будь-які заходи для примирення та збереження сім`ї. Доводи представника відповідача про наявність у позивачки [PERSON] психічного захворювання, в зв`язку з яким вона не здатна усвідомлювати свої дії, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на їх підтвердження суду не надано. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача повідомив, що [PERSON] у встановленому порядку недієздатною або обмежено дієздатною не визнавалась. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзиву на позовну заяву не подав та в судове засідання для викладу своїх заперечень проти позову жодного разу не з`явився, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved