Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до 23 років. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 01.05.2004 по 02.11.2006р. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син [PERSON] навчається за контрактом на 1 курсі Історичного факультету Українського державного університету імені Михайла Драгоманова на денній формі навчання, тому не може себе забезпечити матеріально, потребує коштів на проживання у гуртожитку, харчування, придбання канцелярських товарів, підручників, одягу. Позивач не може самостійно утримувати сина, оскільки не має відповідного рівня доходів. Відповідач не бажає добровільно приймати участь у витратах на навчання сина. Має стабільний офіційний дохід - заробітну плату, отже, має змогу утримувати спільну дитину. Зазначає, що тягар по утриманню сина не може бути покладений виключно позивача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 01.05.2024р. відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали має право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також запропоновано третій особі надати пояснення по справі. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] своїм правом не скористався та пояснення по справі не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 28.03.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 14, та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 13.07.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище Компанець. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 09.08.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.08.2008р., про що зроблено відповідний актовий запис № 110. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно копії довідки Історичного факультету Українського державного університету імені Михайла Драгоманова № 49/24 від 19.03.24, [PERSON] є студентом 1-го курсу ІІ юр групи спеціальності 032 Історія та Археологія, форма навчання денна, контракт, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є сином відповідача, досяг повноліття та навчається в Українському державному університеті імені [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України). Відповідно до\~пункту 20\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~обов`язок\~батьків утримувати\~повнолітніх дочку,\~сина,\~які продовжують\~навчатися після\~досягнення повноліття\~(незалежно\~від форми\~навчання),\~виникає за\~обов`язкової\~сукупності таких\~юридичних фактів:\~1)\~досягнення дочкою,\~сином віку,\~який перевищує\~18,\~але є\~меншим 23\~років;\~2)\~продовження ними\~навчання;\~3)\~потреба у\~зв`язку\~з цим\~у матеріальній\~допомозі;\~4)\~наявність у\~батьків можливості\~надавати таку\~допомогу (батьки\~самі мають\~бути працездатними\~та мати\~такий заробіток,\~який дозволив\~би їм\~утримувати себе\~та свою\~повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що повнолітній син, що навчається на денній формі навчання, потребує допомоги від своїх батьків. Оскільки мати не має можливості надавати допомогу у повній мірі, суд вважає, що батько має можливість та зобов`язаний надавати таку допомогу. При визначені розміру аліментів на утримання сина відповідача, що навчається навчання, суд враховує матеріальне становище відповідача, оскільки відповідач є матеріально забезпеченим, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище, як підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надав. Оскільки відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача до суду не надав та проти заявленого розміру аліментів не заперечив, а позивач просить стягнути із відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку, суд погоджується із зазначеним позивачем розміром аліментів. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі заяви була звільнена позивач, який становить 1211,20 грн. та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір» станом на час звернення до суду з позовною заявою.

Outcome: approved