Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

25.01.2024 представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Столітній М.М. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36959,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 3104,54 грн., три відсотки річних у розмірі 1403,43 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 14.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 5218516 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 13000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Крім того 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено на електронну адресу. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та складає 36959,00 грн., яка, в свою чергу, складається із нарахованих відсотків у сумі 23959,00 грн. та тіла кредиту у сумі 13000,00 грн. Крім того у зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з останнього підлягає стягненню сума інфляційних витрат, яка складає 3104,54 грн. та три відсотки річних у розмірі 1403,43 грн. Суд своєю ухвалою від 07.02.2024 відкрив провадження та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі на підставі наявних доказів, що додані до позову, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належними чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюваплось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Судом встановлено, що 14.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5218516 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Згідно з умовами Кредитного договору, зокрема п. 1.3., 1.4., сума кредиту (загальний розмір) складає 13000,00 гривень. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 13.01.2022 вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 13000,00 грн. на платіжну карту [NUMBER] підтверджується довідкою про перерахування коштів, що свідчить про виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором. Разом з тим відповідно до п. 1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Кредитного договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Кредитного договору. Пунктом 1.5.2. Кредитного договору визначено, що знижена процентна ставка становить 1,425 % в день та застосовується відповідно до таких умов: якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Кредитного договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Кредитного договору , а у випадку пролонгації до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 12.03.2022 відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п. 4.3 Кредитного договору такий було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів із стандартною процентною ставкою 1,90% на день. Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за період з 14.12.2021 до 28.05.2023 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 5218516 від 14.12.2021, розмір якої складає 36959,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 13000,00 гривень, за процентами 23959,00 гривень. Крім того 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 29.05/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 5218516 від 14.12.2021. 29.05.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідача, яка зазначена ним у договорі про надання споживчого кредиту. Згідно з п. 1.2 вказаного вище договору факторингу права вимоги до боржників переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей Отже до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2023, акту прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5218516 від 14.12.2021 в загальному розмірі 36959,00 грн. У позові ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 41466,97 грн., з яких: інфляційні втрати 3104,54 грн., три проценти річних в розмірі 1403,43 грн., 13000,00 грн. сума кредиту, 23959,00 грн. нараховані проценти. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється та не спростований. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд доходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, у зв`язку з чим з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості у загальному розмірі 41466,97 грн., з яких: інфляційні втрати 3104,54 грн., три проценти річних 1403,43 грн., сума кредиту 13000,00 грн., нараховані проценти 23959,00 грн. З урахуванням норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268). Надання професійної правничої допомоги позивачу підтверджується договором № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., звітом від 17.01.2024 про надання правової допомоги згідно із договором № 10/07-2023 від 10.07.2023, платіжною інструкцією від 18.01.2024 № 2808. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною, а тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10000,00 грн.

Outcome: approved