Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 15.09.2023 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернулась адвокат Яценко Ю.В. з позовом до відповідача, в якому просить: 1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 34,6 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м.; - земельну ділянку, площею 0,0747 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123783000:01:002:0305, цільове призначення: для ведення садівництва; - земельну ділянку, площею 0,060 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123783000:01:001:0374, цільове призначення: для ведення садівництва; - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 155,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; - грошову суму в розмірі 710371,30 грн., сплаченої за придбання майнових прав згідно Додаткової угоди №2 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 від 02.11.2020 року про заміну сторони від 14.02.2022 року та на виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 від 02.11.2020 року. 2. В порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 34,6 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м.; - 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0747 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123783000:01:002:0305, цільове призначення: для ведення садівництва; - 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,060 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123783000:01:001:0374, цільове призначення: для ведення садівництва; - 1/2 частину садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 155,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . 3. В порядку розподілу спільного майна подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини грошової суми у розмірі 355185,65 грн., сплаченої за придбання майнових прав згідно Додаткової угоди №2 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 від 02.11.2020 року про заміну сторони від 14.02.2022 року та на виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2-61 від 02.11.2020 року. Ухвалою суду від 24.10.2024 року провадження по справі відкрито. 24.11.2023\~року представником відповідача до суду подано відзив на позов. Ухвалою суду від 21.02.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про об`єднання справ в одне провадження відмовлено. Ухвалою суду від 21.02.2024 року закрито підготовче засідання за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 04.03.2024 року представник відповідача [PERSON] звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 року, якою в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про об`єднання справ в одне провадження було відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.04.2024 року апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Вуж Дмитро Володимирович, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 року про відмову у об`єднанні справ в одне провадження, повернуто особі, яка її подала. Ухвалою суду від 10.05.2024 року після повернення матеріалів справи з Одеського апеляційного суду справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. До судового засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про долучення копії рішення та розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача [PERSON] подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням у відпустці. Інший представник відповідача [PERSON] будь-яких заяв щодо розгляду справи не до суду не подав. За таких обставин, враховуючи, що інтереси відповідача представляють два адвоката, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки сторони відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, неодноразове призначення справи до розгляду, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи в даному судовому засіданні. І. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах [PERSON] адвокат Яценко А.В. посилається на те, що сторони з 16.09.2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей. В травні 2023 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На момент подачі позову шлюбні відносини фактично припинені і спільне господарство не ведеться. За період шлюбу за спільні кошти подружжя було набуто майно: квартира, земельні ділянки, побудовано садовий будинок, а також придбані майнові права на об`єкт нерухомого майна. На теперішній час кінцеві розрахунки за придбані майнові права на об`єкт нерухомого майна однокімнатну квартиру під будівельним номером [ADDRESS] , не були здійснені в повному обсязі, будівництво об`єкта нерухомого майна не було завершено та не було введено до експлуатації. Отже, передача та приймання майнових прав між сторонами договору за актом приймання-передачі майнових прав не була проведена, у зв`язку із чим Позивач позбавлений можливості визнавати право на частину майнових прав за Договором №1-11-2-/61 від 02.11.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна. Представник позивача вказує, що все зазначене в позові нерухоме майно та грошова сума в розмірі 710371,30 грн., яка була сплачена за придбання майнових прав та на виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 від 02.11.2020 року є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як були придбані та створені позивачем та відповідачем за спільні кошти подружжя. Оскільки в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] посилається на те, що об`єкт будівництва, в якому відповідачкою придбано майнові права на квартиру, не введено до експлуатації, повністю розрахунки за фактично збудовану площу не здійснено, акту приймання-передачі майнових прав не підписано, а тому відповідачка не є власником майнових прав, що спростовує твердження позивача про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вимога щодо стягнення грошових коштів за придбання майнових прав є необґрунтованою та незаконною. Щодо поділу квартири, земельних ділянок та садового будинку представник відповідача зазначає, що реалізація такого поділу унеможливлюється через наявність неприязних відносин між позивачем та відповідачем, спільне володіння і користування вищезазначеним майном є неможливим з точки зору добросусідства та взаємоповаги до особистого життя кожної зі сторін, яка в подальшому володітиме та користуватиметься нерухомим майном, відносно якого буде здійснено поділ. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.09.2000 року, про що складено відповідний актовий запис №726, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.17/. [INFO] народився [PERSON] , про що 26.09.2001 року складено відповідний актовий запис №1149, що вбачається з свідоцтва про народження, виданого повторно 20.02.2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с.18/. 02.03.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Мірошниченко Н.М., відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,0474 га, розміщену на землях, які перебувають у віданні Новодолинської с/Ради Овідіопольського району Одеської області, надану для ведення садівництва, склад угідь: рілля - 0,0517 га, багаторічні насадження - 0,0230 га, що знаходиться в СТ "Прибой", [ADDRESS] , належну продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділоянку серії ЯБ №909519, виданого згідно розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 01.09.2005 року №669, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів 27.04.2006 року за №010652900127, кадастровий № 5123783200:01:002:0305 /а.с.26/. 19.05.2008 року [PERSON] отримала відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку /а.с.28-29/. 04.04.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Мірошниченко Н.М., відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,060 га, розміщену на землях, які перебувають у віданні Дальницької с/Ради Овідіопольського району Одеської області, надану для ведення садівництва, склад угідь: багаторічні насадження - 0,060 га, що знаходиться в СТ "Бриз", [ADDRESS] , належну продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №291338, виданого згідно розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 13.01.2005 року №21, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів 05.05.2005 року за №010552900202, кадастровий № 5123781300:01:001:0374 /а.с.34/. 19.05.2008 року [PERSON] отримала відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку /а.с.36-37/. На підставі рішення Виконкому Дальницької сільської ради від 31.08.2011 року 26.10.2011 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого [PERSON] належить садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.55/. 15.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ланським А.В., відповідно до якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м. /а.с.20-21/. [INFO] народилася [PERSON] , про що 02.05.2018 року складено відповідний актовий запис №609, що вбачається з свідоцтва про народження, виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с.19/. 02.11.2020 року між ТОВ "КАДОРР-УКРАЇНА ПЛЮС" та [PERSON] був укладений Договір №1-11-2/61 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, згідно з яким в порядку, передбаченому цим Договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця Майнове право (безумовне майнове право на Новозбудоване майно (після прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за обов`яком Покупця) стає правом власності Покупця на новозбудоване майно як на нерухомість), а Покупець зобов`язується прийняти Майнове право і сплатити Продавцю суму Договору /а.с.59-64/. Згідно з вказаним договором Новозбудоване майно - самостійна однокімнатна квартира будівельний номер [ADDRESS] , розташована на 11 поверсі Об`єкта будівництва (кінцева нумерація квартир визначається після вводу Об`єкта будівництва в експлуатацію згідно норм діючого законодавства), приблизною площею - 40,90 м.кв., (площа може як збільшуватися, так і зменшуватися). Новозбудована квартира є житлом та буде використовуватися Покупцем як місце проживання. Право власності Покупця на Новозбудоване майно виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України. До виникнення права власності Покупця на Новозбудоване майно як на нерухомість Покупець не має права розпоряджатися Новозбудованим майном як нерухомістю. Згідно з Додатковою угодою №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 від 02.11.2020 року про заміну сторони від 19.10.2021 року по домовленості Сторін з моменту підписання даної Угоди всі права і обов`язки по Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 підписаному 02.11.2020 року між Продавцем та Покупцем переходять до Покупця-1 - [PERSON] /а.с.66/. 14.02.2022 року Згідно з Додатковою угодою №2 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 від 02.11.2020 року про заміну сторони по домовленості Сторін з моменту підписання даної Угоди всі права і обов`язки по Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-11-2/61 підписаному 02.11.2020 року між Продавцем та Покупцем-1 переходять до Покупця-2 - [PERSON] /а.с.67/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регулюються положеннями Глави 8 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що за період шлюбу [PERSON] та [PERSON] було набуто у власність наступні об`єкти нерухомості: - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 34,6 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м.; - земельну ділянку, площею 0,0747 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123783000:01:002:0305, цільове призначення: для ведення садівництва; - земельну ділянку, площею 0,060 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123783000:01:001:0374, цільове призначення: для ведення садівництва; - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 155,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] заперечень щодо віднесення вказаних об`єктів до спільного сумісного майна до суду не надавалось. Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позов щодо поділу квартири, земельних ділянок та садового будинку, лише зазначав, що реалізація такого поділу унеможливлюється через наявність неприязних відносин між позивачем та відповідачем. З цього приводу суд зазначає, що неприязні або навпаки доброзичливі відносини між співвласниками майна жодним чином не впливають на їхні права та обов`язки, в зв`язку з чим судом вказані доводи сторони відповідача відхиляються, а об`єкти нерухомості, придбані за період перебування в шлюбі підлягають поділу як спільне сумісне майно подружжя. Суд приймає до уваги доводи сторони позивача щодо того, що відповідачем за спільні кошти подружжя за придбання майнових прав та на виконання зобов`язань за Договором №1-11-2/61 від 02.11.2020 року купівлі-продажу майнових права на об`єкт нерухомого майна було сплачено грошову суму в розмірі 710371,30 грн. На теперішній час кінцеві розрахунки за придбані майнові права на об`єкт нерухомого майна - однокімнатну квартиру під будівельним номером [ADDRESS] , 3, не були здійснені в повному обсязі, будівництво об`єкта нерухомого майна не було завершено та не було введено до експлуатації. Отже, передача та приймання майнових прав між сторонами договору за актом приймання-передачі майнових прав не була проведена, в зв`язку з чим позивач позбавлений можливості визнавати право на 1/2 частину майнових прав за Договором №1-11-2/61 від 02.11.2020 року, а відтак стягненню з відповідача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя підлягає 1/2 частина сплачених за вказаним договором коштів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved