Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь 37285,30 грн заборгованості за кредитом від 22.04.2020 та судових витрат по справі. Стислий виклад позиції сторін позиція позивача в обґрунтування позову позивач покликається на те, що 22.04.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено договір про надання кредиту 491023761 відповідно до умов якого AT «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 30 909,46 грн, строк кредиту 24 місяці, на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.99% Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який -має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. AT«АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30 909,46 грн. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 20.12.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 37285,30 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 22.04.2020, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 37285,30 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 37285,30 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн. та 7100 грн витрат на правничу допомогу. позиція відповідача відповідачка не скористалась правом подати відзив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення Відповідачка у судові засідання 27.05.2024 та 17.06.2024 не з`явилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подала. При цьому [PERSON] належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлені на її адресу рекомендовані повідомлення на 27.05.2024 та на 17.06.2024 повернуті до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). Оскільки відповідачка\~відзиву на\~позовну заяву\~не подала,\~представник позивача\~не заперечує\~проти винесення\~заочного рішення,\~суд вважає\~можливим розглянути\~спір відповідно\~до ст. 280-282\~ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі представником позивача разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та 13.05.2024 надіслано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти винесення заочного рішення. Ухвалою судді від 29.04.2024 було відкрито провадження у справі та на підставі п. 1 ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.05.2024 винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 17.06.2024 в зв`язку з неявкою відповідача. 17.06.2024 судом проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін. При зазначенні дати ухвалення судового рішення та вказанні в резолютивній частині дати складання повного тексту судового рішення судом враховано висновок викладені в постанові ОП ВС від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, за яким у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Норми права, які застосував суд Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами частин 1, 2 ст.\~207\~ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Частиною 1 ст.\~626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638\~ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.\~642\~ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з положеннями ст. 509, 526, 1054\~ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. Згідно із вимогами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Суд установив, що 22.04.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 491023761 відповідно до умов якого AT «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 30 909,46 грн, строк кредиту24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.99% річних. Дата повернення кредиту - 22.04.2022. Кредит наданий для погашення заборгованості за договором № 630640811 від 09.06.2017, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ Альфа-Банк. Додатком № 1 до угоди про надання кредиту погоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту. Додаток підписаний сторонами. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в в АТ «Альфа-Банк», що укладений між відповідачем та банком. (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 19-32). 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. (а.с.9-16). Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.04.2020, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно платіжного доручення № 34291 від 20.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» сплатило АТ «АЛЬФА-БАНК» 12878944,00 грн за правом вимоги згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (а.с.18). Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 37285,30 грн (а.с. 33). Відповідачкою заборгованість за кредитним договором не спростована, та останнім щодо правильності розрахунку такої заборгованості не надано заперечень. Всупереч умовам Кредитного договору відповідачка в повному обсязі не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки, остання, як до відступлення вимог так і після не здійснила достатніх платежів для погашення заборгованості за Кредитним договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, тому суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 22.04.2020 у сумі 37258,30 грн. Розподіл між сторонами судових витрат Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та до витрат, пов`язаних з розглядом справи відносить, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов судом задоволено в повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 3028 грн судового збору, що відповідає розміру судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру юридичною особою відповідно до Закону України «Про судовий збір». Отже дана сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати включають в себе, крім судового збору, витрати за правову допомогу, згідно ст. 137 ЦПК України, у розмірі 7100,00 грн. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання юридичних послуг № 05/10-23 від 05.10.2023, укладений між ТОВ "Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем, згідно якого вартість юридичних послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого часу на надання послуг становить 1000 грн без ПДВ (а.с. 34-35); акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 07.03.2024 відповідно до якого вартість надання юридичних послуг по справі за позовом до [PERSON] становить 7100 грн. (а.с. 36); платіжна інструкція № 1141 від 07.03.2024, відповідно до якої ТОВ « ФК Еліт Фінанс» сплачено на рахунок адвоката Макєєва В.М. грошові кошти в сумі 7100 грн за договором № 05/10-23 про надання правничої допомоги 05.10.2023 (а.с.38). За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі №911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 7100,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд прийшов до висновку про можливість зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат на правничу допомогу, враховуючи обсяг наданих послуг, складність справи, затраченому часу ціну позову буде розумним та співмірним в даній справі.

Outcome: approved