Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , за результатом розгляду якого позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Вусо» на свою користь грошові кошти в сумі 51 175,48 грн. страхового відшкодування; стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,20 грн. по сплаті судового збору за подання позову, витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та витрати з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю, в сумі 3 000,00 гривень. В обґрунтування позову вказує, що 07.02.2024р. сталася ДТП за участю автомобілів Subaru Legacy, що належить позивачу, та Ford з державним номером [NUMBER] , яким керував [PERSON] . [PERSON] визнав свою вину на місці події та запропонував скласти європротокол. Внаслідок ДТП автомобілю позивача були завдані значні механічні пошкодження, згідно зі звітом експерта-товарознавця №22/73.03.24 від 12.03.2024, матеріальний збиток становить 42 599,57 грн, а вартість відновлювального ремонту - 51 175,48 грн. ПрАТ СК «ВУСО» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що їх страхувальник не винен у ДТП. [PERSON] також стверджує, що йому була завдана моральна шкода у вигляді душевних страждань через ушкодження власності, неможливості користуватися автомобілем, порушення нормальних життєвих зв`язків та витрат на пошук і замовлення запчастин, оцінюючи розмір моральної шкоди в 10 000,00 гривень. Ухвалою судді від 10.05.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач ПрАТ «СК «Вусо» про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, яку відповідач отримав 11.06.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідач [PERSON] про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, яку відповідач отримав 12.06.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, з електронного європротоколу вбачається, що 07.02.2024 року о 14:30:00 за координатами 50.433538774; 50.544481277 сталося ДТП за участю двох транспортних засобів з державними номерними знаками [NUMBER] та [NUMBER] . Присутність відеореєстраторів у обох учасників ДТП підтверджена, а також вказано контактні дані водіїв і їх страхові компанії: ПАТ «СК «УСТ» та ПрАТ СК «ВУСО» відповідно. Обставини ДТП визначено як інцидент, що стався під час стоянки/зупинки, під час виїзду з місця стоянки/ під час відкривання дверей. Транспортний засіб Subaru Legacy білого кольору з державним номером [NUMBER] , 2010 року випуску, належить [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Дата реєстрації транспортного засобу - [INFO] , а дата видачі технічного паспорту - 6 вересня 2019 року. Транспортний засіб Ford Fusion з державним номером [NUMBER] , 2007 року випуску, належить [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Дата реєстрації транспортного засобу - [INFO] . З листа УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції від 28.03.2024р.; 565аз/41/11/2/02-2024 вбачається, що 07.02.2024 року патрульна поліція отримала виклик щодо ДТП без потерпілих за участю автомобілів Ford з номерним знаком [NUMBER] та Subaru з номерним знаком [NUMBER] . Заявник повідомив, що був припаркований з увімкненим аварійною світловою сигналізацією та здійснював висадку пасажирів, коли водій, який проїздив повз, зачепив своїм автомобілем двері автомобіля заявника. Також проінформовано, що по завершенню опрацювання вищевказаної виклику працівниками Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменті патрульної поліції подано електронний рапорт «Водії дійшли згоди щодо оформлення європротоколу. Відміна по 102. Камера 472802». ПрАТ «СК «ВУСО» листом від 20.02.2024р. № 816/2024вих/2346407 відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування за збитки, завдані автомобілю Subaru Legacy з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталася 07.02.2024 року. Відмова обґрунтовується тим, що за результатами автотехнічної експертизи водій автомобіля Ford з номерним знаком [NUMBER] не порушував правил дорожнього руху і його дії не є причиною ДТП. Згідно зі статтею 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, підлягає відшкодуванню винною особою, але в даному випадку винуватість водія автомобіля Ford не встановлена. Тому ПрАТ «СК «ВУСО» не несе обов`язку сплачувати страхове відшкодування. Звітом № 22/73.03.24 від 12.03.2024р., підготовленим ФОП [PERSON] за замовленням позивача, встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Subaru Legacy з державним номером [NUMBER] , визначено на дату оцінки в сумі 42 509,48 гривень. Відновлювальний ремонт транспортного засобу складе 51 175,48 гривень. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Страховим випадком, як це наведено в статі 6 Закону, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Згідно з пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29.12.2015 № 3471 було доповнено пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 „Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2011 року за №1412/20150, новим абзацом третім такого змісту: «з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому». Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №108 було визнано таким, що втратило чинність вищевказане розпорядження, та встановлено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000,00 гривень на потерпілого. У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Як вбачається з матеріалів справи, учасники ДТП скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду, яке містить відомості про те, що ДТП сталось за обставин: під час стоянки/зупинки, під час виїзду з місця стоянки/ під час відкривання дверей водієм ТЗ за державним номерним знаком [NUMBER] . Виходячи зі встановлених на підставі наданих сторонами доказів обставин справи, встановивши, що відповідач [PERSON] , підписуючи повідомлення про ДТП (європртокол) вину визнав повністю, відсутність своєї вини у скоєнні ДТП під час розгляду справи не довів, клопотань про призначення судової автотехнічної експертизи відповідачі не заявляли, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від страховика страхового відшкодування за наслідками даної ДТП. Підставу наведено ПрАТ «СК «Вусо» в листі, адресованому позивачу, із відмовою у виплаті страхового відшкодування щодо недоведеності вини [PERSON] у настанні ДТП суд немає можливості перевірити, а тому врахувати про винесенні рішення, оскільки зазначену обставину відповідач не довів, що є його процесуальним обов`язком. Відповідно до статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Суд приходить до висновку, що відмова страхової компанії не ґрунтується на жодній із передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини. Отже, на підставі наведених у рішенні норм Закону з ПрАТ «СК «Вусо» підлягає стягненню на користь позивача сума страхового відшкодування в розмірі 51 175,48 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи обставини справи, суд погоджується з тим, що внаслідок вчинення ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, якої він зазнав у зв`язку з пошкодженням свого майна, вимушеними змінами в організації свого життя, спрямованими на подолання наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася, з [PERSON] . Разом з тим, суд знаходить, що розмір відшкодування позивачем необґрунтовано завищено. Тому, виходячи з характеру правопорушення, його наслідків, глибини фізичних та душевних страждань, як на те вказувалось у позовній заяві, ступеня вини відповідача, як це встановлено в судовому засіданні, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 3 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, що буде необхідним і достатнім для відновлення стану позивача, що передував ДТП. Згідно частиною першою, пунктом першим частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частини першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Адвокат Орловська В.А. надавала [PERSON] правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги від 14.03.2024 року, відповідно до якого сторони погодили, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується оплатити адвокату вартість робіт у розмірі 10 000,00 грн. Згідно додатоку № 1 до договору № 14/03 від 14 березня 2024 року, який визначає порядок оплати юридичних послуг адвоката Орловської Вікторії Анатоліївни, встановлена вартість послуг: за ведення справи (ознайомлення, написання позовної заяви) становить 10, 000 грн, а за участь у судовому засіданні - 1,800 грн. Оплата послуг здійснюється клієнтом у готівкому порядку шляхом передання відповідної суми коштів адвокату або на картковий рахунок протягом 24 годин. Поряд із вказаною умовою договору, позивачем не надано документу, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Положення вказаного договору не містять умови про сплату гонорару після вирішення справи у суді першої інстанції, тобто проаналізувавши вказане вище положення договору, позивач має сплатити гонорар адвокату одразу після прийняття наданих послуг згідно акту, однак документ, що підтверджує сплату витрат на правову допомогу у справі відсутній, як і сам акт приймання передачі послуг за договором про надання правової допомоги, а тому у задоволення цієї вимоги слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, та витрати на підготовку експертного висновку слід стягнути з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог: з ПрАТ «СК «Вусо» - 83,65% (3522,67 грн.) з [PERSON] - 4,9% (206,35 грн.)

Outcome: partial