Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 51052,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.01.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір позики №0506603204. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 08.01.2022 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0506603204 від 08.01.2022 року та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 51052,50 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 42052,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики, у зв`язку з чим останній має непогашену заборгованість у розмірі 51052,50 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду на 17.06.2024 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судової повістки за адресою реєстрації відповідача, що повернувся до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За відомостями суду відповідач зареєстрований з 24.10.2017 року за адресою: [ADDRESS] , на яку останньому надсилався конверт. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв, заяв та клопотань по справі також не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що представник відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.01.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 0506603204, який підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 08.01.2022 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до паспорту споживчого кредиту [PERSON] надано кредит в сумі 9000,00 грн., строком на 12 місяців. Відповідно до квитанції № 129877249 від 08.01.2022 року на картку відповідача було перераховано ТОВ «Інфінанс» 9000,00 грн. Договір № 0506603204 від 08.01.2022 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 51052,50 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 42052,50 грн. сума заборгованості за відсотками. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.11.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закону) накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 6 та ч. 4, 6 ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону, у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого позивач не може повернути кредитні кошти, які були видані останньому у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування даними коштами. Судом також встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитом відповідачем не погашена, жодних доказів зворотного відповідачем суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, тому підлягають задоволенню, а заборгованість у сумі 51052,50 грн., з яких: 9000,,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 42052,50 грн. сума заборгованості за відсотками, підлягає стягненню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved