Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про передання дитини для проживання з батьком. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №840. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розлучення малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак відповідачка чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 року визначено способи участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON] , а саме: побачення та спілкування з малолітньою [PERSON] , [INFO] , кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години, з ночівлею без присутності матері та з урахуванням здоров`я, потреб та інтересів дитини; один літній місяць для оздоровлення дитини (за домовленістю батьків), та зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] .. У 2021 році відповідачка [PERSON] запропонувала позивачу зустрітися у м.Києві, сторони погодили дату та час. Однак, після прибуття [PERSON] до м. Києва відповідачка з дитиною не з`явилися, що відбувалося неодноразово. У липні 2021 року позивач планував поїздку на море разом із донькою відповідно до розпорядження Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради за №184-р від 11.06.2021 року, проте відповідачка дитину не передала та не відпустила на відпочинок разом із батьком. Крім цього, відповідачка без погодження та згоди батька переїхала з дитиною до м. Івано-Франківська. Позивач зазначив, що після припинення сімейних відносин відповідачка перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, не надавала можливості бачитися з донькою та приймати участь у її вихованні, тривалий час могла не виходити на контакт, ухиляється від виконання рішення суду, яким визначено графік спілкування дитини з батьком. Для з`ясування стану здоров`я малолітньої [PERSON] , позивач звернувся до лікарні Івано-Франківської міської ради. 23.02.2023 року [PERSON] уклала декларацію із сімейним лікарем, що підтверджується листом №303/69 від 10.05.2023 року, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», у місті Івано-Франківську. Позивач зазначив, що відповідачка недбало ставиться до здоров`я дитини, оскільки декілька разів забирав доньку, яка була у хворобливому стані. Згідно з відповідями Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 20.07.2023 року, від 11.08.2023 року, та від 25.08.2023 року, з відповідачкою [PERSON] було неодноразово проведено профілактичну бесіду щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, попереджено про відповідальність. Натомість, відповідачка ухиляється від виконання рішення суду, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. На теперішній час позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, має власне житло, яке облаштовано усім необхідним для проживання дитини, має бажання та можливість приділяти достатнього часу для розвитку доньки [PERSON] , зміцнення її фізичного здоров`я, духовного розвитку, освіти, розваг та спілкування. Врегулювання даного спору призводить лише до конфліктів, оскільки [PERSON] не бажає присутності позивача у житті дитини та штучно створює обставини, через які зустрічі з донькою неможливі. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд передати дитину [PERSON] , [INFO] , для проживання її з батьком [PERSON] , у зв`язку із невиконанням матір`ю дитини [PERSON] рішення суду щодо участі батька у вихованні дитини. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Коляда В.В. надала до суду відзив, у якому проти задоволення позову заперечувала, оскільки належні та допустимі докази щодо предмета доказування позивачем не надані. Зазначила, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення із 06.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час [PERSON] проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2019 року. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.08.2022 року №2615-7001462345, фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 04.10.2023 року, виданого органом опіки та піклування дітей-служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, житлові умови, в яких проживає родина є гарними, дитина [PERSON] має окрему кімнату, яка облаштована усім необхідним для розвитку дитини та її навчання. Згідно з характеристикою, наданою керівництвом Ліцею №15 Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, відповідачка здійснює активну участь у шкільному житті дитини, систематично цікавиться її навчанням, допомагає їй, сприяє розвитку доньки, відвідує позашкільні гуртки, дитина приймає участь у виступах творчого колективу «Дзига». Відповідачка добре справляється зі своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до висновку психолого-педагогічної характеристики, психодіагностики визначення міжособистісних відносин у сім`ї, виданої шкільним психологом Ліцею №15 Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, дитина [PERSON] швидко адаптувалась у першому класі до нових умов навчання, знайшла спільну мову з однокласниками та вчителями, із великим задоволенням відвідує освітній заклад, проявляє активність та творчість. Наразі дитина має позитивне сформоване відповідачем оточення для її розвитку, навчання та спілкування, з урахуванням інтересів доньки, її бажань. Представник відповідачки\~звертає увагу\~на те,\~що з\~початку збройної\~агресії росії\~проти України\~задля збереження\~безпеки життя\~та здоров`я\~дитини,\~ [PERSON] \~разом із\~донькою виїхали\~на територію\~Івано-Франківської\~області,\~оскільки для\~дитини перебування\~у таких\~умовах є\~стресом та\~небезпекою. Проте, позивач, не враховуючи почуття дитини та стан її здоров`я, наполягав саме на тому, що він має право забрати її на один літній місяць до м. Дніпра. Відповідач пропонувала варіанти перебування дитини з батьком протягом літнього місяця саме з урахуванням існуючих обставин та через медичні показники дитини, її психоемоційного стану. Відповідачка [PERSON] не здійснює перешкод у спілкуванні доньки з батьком, позивач має можливість приймати участь у житті дитини та її вихованні. У зв`язку з цим, представник відповідачки зазначила, що позовна заява є необґрунтованою, недоведеною, а викладені у ній вимоги надуманими та такими, що не відповідають передбаченим чинним законодавством способами захисту цивільного права або інтересу, а також не знаходять свого відображення у матеріалах цивільної справи. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та додатково пояснив, що до теперішнього часу з відповідачем [PERSON] не дійшли згоди щодо місця проживання їх спільної дитини. На час розгляду даної справи проводив з дитиною спільний час, однак питання стосовно відпочинку влітку не вирішено. Йому достовірно відомо про те, що у дитини погіршився стан здоров`я у період проживання її з матір`ю, однак пропозиції стосовно лікування доньки відповідачкою були відхилені. Вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду та наполягає на визначенні проживання дитини разом із батьком. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що не здійснює перешкод у спілкуванні доньки з батьком, пропонує варіанти зустрічей та відпочинку, однак позивач постійно шукає привід для звернення до суду. Відповідачка змушена звертатися з дитиною за допомогою до психолога, оскільки стан здоров`я доньки погіршується через постійні конфлікти зі сторони батька. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позову через відсутність для цього правових підстав, оскільки відповідачка не перешкоджає спілкуванню дитини з батьком. Представник третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради Проскуріна Є.К. у судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Пантелеєва Г.С. у судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду висновок №314 від 14.03.2024 року, складений виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, яким визнано за недоцільне передачу дитину [PERSON] , [INFO] , на проживання із батьком [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] із 07.09.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 06.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.129-132). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №840 (а.с.15). Після розлучення малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 року визначено способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] , а саме: побачення та спілкування з малолітньою [PERSON] , [INFO] , кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години, з ночівлею без присутності матері та з урахуванням здоров`я, потреб та інтересів дитини; один літній місяць для оздоровлення дитини (за домовленістю батьків), та зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] (а.с.20-25). Позивач [PERSON] звернувся до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо невиконання рішення суду колишньою дружиною [PERSON] . Згідно з відповідями Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 20.07.2023 року, від 11.08.2023 року, та від 25.08.2023 року, з відповідачкою [PERSON] було неодноразово проведено профілактичну бесіду щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, попереджено про відповідальність (а.с.27,28,29). Із початку збройної агресії росії проти України задля збереження безпеки життя та здоров`я дитини, [PERSON] разом із донькою виїхали на територію Івано-Франківської області, оскільки для дитини перебування у таких умовах є стресом та небезпекою. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.08.2022 року №2615-7001462345, фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.84). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.08.2022 року №2615-7001462167, фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.85). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 04.10.2023 року, виданого органом опіки та піклування дітей-служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, житлові умови, в яких проживає родина є гарними, дитина [PERSON] має окрему кімнату, яка облаштована усім необхідним для розвитку дитини та її навчання (а.с.92-93). Згідно з характеристикою, наданою керівництвом Ліцею №15 Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, відповідачка здійснює активну участь у шкільному житті дитини, систематично цікавиться її навчанням, допомагає їй, сприяє розвитку доньки, відвідує позашкільні гуртки, дитина приймає участь у виступах творчого колективу «Дзига». Відповідачка добре справляється зі своїми батьківськими обов`язками (а.с.97). Відповідно до висновку психолого-педагогічної характеристики, психодіагностики визначення міжособистісних відносин у сім`ї, виданого шкільним психологом Ліцею №15 Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, дитина [PERSON] швидко адаптувалась у першому класі до нових умов навчання, знайшла спільну мову з однокласниками та вчителями, з великим задоволенням відвідує освітній заклад, проявляє активність та творчість. Наразі, дитина має позитивне сформоване відповідачем оточення для її розвитку, навчання та спілкування, з урахуванням інтересів доньки, її бажань (а.с.98). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради складено висновок від 14.03.2024 року №314, де комісія вважала за недоцільне передачу дитину [PERSON] , [INFO] , на проживання з батьком [PERSON] (а.с.31-38). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Із аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2 ст. 161 СК України. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При ухваленні рішення, суд зокрема приймає до уваги наданий до суду висновок виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність передачі дитини [PERSON] , [INFO] , на проживання з батьком [PERSON] . Отже, беручи до уваги те, що дитина постійно проживає у родині відповідачки, [PERSON] має бажання та можливість у повній мірі організувати гармонійне, комфортне, стабільне життя для виховання та розвитку своєї дитини, суд вважає, що із урахуванням інтересів дитини необхідно залишити малолітню [PERSON] , [INFO] , у звичному середовищі, оскільки передання дитини батькові, з яким вона не проживала з часу припинення спільного проживання батьків, буде суперечити інтересам дитини. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла, на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed