Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] , [PERSON] (далі Позивачі) звернулися до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі продажу, 340, виданого 12.04.2010 року, Приватним нотаріусом Лушкіною О.В. зареєстрованого в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності за\~№ 27586963\~ від\~13.04.2010\~року,\~та квартира\~ [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору дарування, серія та номер: 232, виданого 29.04.2020 року, Приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Мостовою Р.С., зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 36373759 від 29.04.2020 року. [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] та донькою позивача [PERSON] . Далі позивачі зазначають, що 15.03.2022 року у Маріуполі внаслідок ракетного удару за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , трагічно загинула. Судовим рішенням від 10.04.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва по судовій справі за № 753/4875/23 було встановлено факт смерті [PERSON] . На підставі вказаного судового рішення 12.07.2023 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії № [NUMBER] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2023 року у справі за № 201/8478/23 встановлено позивачу [PERSON] додатковий тримісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Також, позивачі зазначають, що на час своєї смерті [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із своєю матір`ю [PERSON] , позивачем за справою, а позивач [PERSON] , проживав та був зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] , заповіт не склала, а тому позивачі як спадкоємці першої черги за законом звернулися до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С., яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі змушені звернутися до суду та просити суд визнати : 1) за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці за кадастровим № 14123377200:01:014:0228, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,0 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., який належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі продажу, 340, виданого 12.04.2010 року, Приватним нотаріусом Лушкіною О.В. зареєстрованого в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності за\~№ 27586963\~ від\~13.04.2010\~року;\~2)\~за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., яка належить [PERSON] , на підставі Договору дарування, серія та номер: 232, виданого 29.04.2020 року, Приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Мостовою Р.С., зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 36373759 від 29.04.2020 року. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачі у своїй заяві просять суд слухати справу за їх відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона посилається на ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішити справу за наявними матеріалами з прийняттям відповідного рішення на розсуд шановного суду згідно вимог діючого законодавства України, та просить здійснити розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судовим розглядом встановлено, що у автоматизовану базу даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, було внесено запис про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі Договору купівлі продажу, 340, виданого 12.04.2010 року, Приватним нотаріусом Лушкіною О.В. зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 27586963 від 13.04.2010 року. Обставина державної реєстрації вказаного речового права підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.03.2024 року, № 370106418. Судовим розглядом також встановлено, що у автоматизовану базу даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, було внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі Договору дарування, серія та номер: 232, виданого 29.04.2020 року, Приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Мостовою Р.С., зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 36373759 від 29.04.2020 року. Обставина державної реєстрації вказаного речового права підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.07.2023 року, № 339112382. Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] у м. Маріуполі Донецької області померла [PERSON] ,\~ що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідний актовий запис за № 5 від 12 липня 2023 року. Судом встановлено,\~що[PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.12.1985 року. Судом також\~встановлено,\~що[PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133,135 Сімейного кодексу України за № 00044059023 від 14.03.2024 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00044058659 від 14.03.2024 року. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 30 січня 2001 року, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади за № 2024/002425172 від 10.03.2024 року. Із матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] була зареєстрована також за адресою: [ADDRESS] , з 22 серпня 2017 року, що підтверджується довідкою за № 159-вих. 24 від 19.02.2024 року Маріупольської міської ради Департаменту Адміністративних послуг. Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.02.2024 року, 09.02.2024 року Приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Мостовою \~Р.С. було заведено спадкову справу № 71976965 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Доказів видачі свідоцтва про право на спадщину у вказаній спадковій справі № 71976965 судом не здобуто, як і не здобуто доказів наявності інших спадкоємців після смерті вказаної особи. Судовим розглядом встановлено, що згідно письмового повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. від 21.07.2023 року № 57/01-16 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку подання відповідної заяви до органу нотаріату. Доказів відмови органу нотаріату у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] матеріали справи не містять. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ч. 1 ст.4ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 р., № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, обов`язковою умовою звернення до суду із позовом про захист спадкового права є обставина відсутності у позивача умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Суд із вказаного приводу зазначає, що реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В даному випадку, з боку позивача [PERSON] так і не надано суду доказів, що відповідали б критеріям достатності, належності і допустимості, які б підтверджували обставину звернення саме такого позивача до органу нотаріату із заявою з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину та доказів відмови органу нотаріату у вчинені такої дії. Будь-яких клопотань про витребування чи забезпечення доказів від такого учасника справи чи її представника до суду не надходило. Частинами першою-третьою\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення додаткових доказів, окрім тих, що були витребувані судом. Також у своїй заяві до суду представник позивача просив розглянути справу у його відсутність. Отже, в даному випадку вказаний позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, у тому числі щодо неподання відповідних доказів до суду. Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом через недоведеність наявності умов\~для одержання\~в нотаріальній\~конторі свідоцтва\~про право\~на спадщину. Щодо позовних вимог [PERSON] то суд вказує на наступне. У відповідності до статті\~1223,\~1261 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують у першу чергу діти спадкодавця. Згідно з частиною першою\~статті 1267 ЦК України\~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, відповідно до частини третьої\~статті 1267 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В даному випадку, матеріалами справи підтверджено що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживав. Доказів зворотного суду не представленою. Також оглядом листа-роз`яснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. від 21.07.2023 року № 57/01-16 судом встановлено, що вказаному позивачу було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину саме через пропуск строку подання до органу нотаріату відповідної заяви про прийняття спадщини. Доказів надання такому позивачеві судовим рішенням додаткового строку на прийняття спадщини матеріали справи не містять. Так само, представник такого позивача у своїй\~заяві до\~суду просив\~розглянути справу\~у його\~відсутність.Отже, в даному випадку вказаний позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, у тому числі щодо неподання відповідних доказів до суду. Відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом через недоведеність обставини прийняття спадшини у передбаченому законом порядку. \~ \~ \~ \~VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивачів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed