Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , в якому просить суд визнати, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Тихи Республіка Польща, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що з 25 квітня 2015 року по 25 жовтня 2022 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В січні 2021 року [PERSON] виїхала у Республіку Польща, де і проживає до теперішнього часу, з того часу подружжя більше не зустрічалось. З телефонної розмови в січні 2024 року позивач дізнався, що [INFO] його дружина, перебуваючи за кордоном, народила дитину і зареєструвала її у компетентних органах Республіки Польща, вказавши його батьком позивача по справі, оскільки на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Також відповідачка [PERSON] повідомила, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . Оскільки позивач не вважає себе батьком дитини, він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 27.02.2024 року відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 18 березня 2024 року відповідачем в особі представника - адвоката Грічаніченко О.О. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить позовні вимоги задовольнити, визнати, що [PERSON] , [INFO] не є батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Тихи Республіка Польща. 29 березня 2024 року третя особа [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити, визнати, що [PERSON] , [INFO] не є батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Тихи Республіка Польща. 05 квітня 2024 року позивачем [PERSON] надано до суду відповідь на відзив, в якому він просить позовні вимоги задовольнити, визнати що він не є батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Тихи Республіка Польща, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи просить провести без його участі. Ухвалою суду від 11.04.2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 26 квітня 2024 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій він просить визнати, що не є біологічним батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Тихи Республіка Польща, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ; виключити запис про нього, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON] . 17 травня 2024 року відповідачем в особі представника - адвоката Грічаніченко О.О. подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому він просить уточнений позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, оскільки є військовослужбовцем та перебуває на службі. Крім того, просив розгляд справи проводити без участі його представника - адвоката Сараєва К.В., оскільки останній помер [INFO] . Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Грічаніченко О.О. в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій визнали позовні вимоги та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено що, з 25 квітня 2015 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В січні 2021 року [PERSON] виїхала до Республіки Польща. [INFO] народився [PERSON] , про що 10.05.2022 року Управлінням цивільного стану міста Тихи Сілезького воєводства Республіки Польща видано акт про народження дитини № 2477011/00/AU/2022/021444, в якому зазначено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] не визнає [PERSON] своїм сином. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.10.2022 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 25.11.2022 року. Відповідно до заяви від 09.01.2024 року, посвідченою нотаріальною конторою [ADDRESS] , реєстр А номер 190/2024, наявної в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] визнає себе батьком дитини [PERSON] , який був народжений [INFO] його цивільною дружиною [PERSON] . Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Аналогічні положення містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, згідно яких, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що з 25 квітня 2015 року по 25 жовтня 2022 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. В січні 2021 року [PERSON] виїхала у Республіку Польща, де і проживає до теперішнього часу, з того часу подружжя [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] . У період з 09.03.2021 року [PERSON] перебувала у відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] . З копії акту про народження № 2477011/00/AU/2022/021444 вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , при чому батьком у свідоцтві зазначено [PERSON] . В січні 2024 року [PERSON] повідомила позивача, що [PERSON] насправді є сином [PERSON] , який визнає своє батьківство, що підтверджується заявою [PERSON] від 09.01.2024 року, посвідченою нотаріальною конторою [ADDRESS] , реєстр А номер 190/2024. Відповідач [PERSON] не заперечує про виключення даних про батьківство позивача з акту про народження № 2477011/00/AU/2022/021444 від 10 травня 2022 року про народження дитини, про що надала письмову заяву. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Пунктом 2.16.4 Правил передбаченого, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 073 грн.

Outcome: approved