Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням договору оренди земельної ділянки від 16 квітня 2019 року, в розмірі 53817 грн. 05 коп., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 52129 грн. 12 коп., інфляційних нарахувань в сумі 870 грн. 44 коп. та 3 % річних у розмірі 817 грн. 49 коп., а також просив розірвати договір оренди землі зареєстрований за № 1453, посвідчений 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Олефір Р.В., та зобов`язати [PERSON] повернути згідно акту приймання-передачі земельну ділянку з кадастровим № 4623610100:01:008:0394, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Мотивував позовні вимоги тим, що 16 квітня 2019 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендарю [PERSON] передано у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № 4623610100:01:008:0394, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Вказаний договір укладений на 49 років. Орендна плата згідно умов даного договору становить 33029 грн. 64 коп. на рік, яка повинна вноситись щомісячно до 20 числа наступного місяця за звітним. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання і передав у користування земельну ділянку відповідачу, який в свою чергу зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим в [PERSON] за період з грудня 2022 року по березень 2024 року виникла заборгованість у розмірі 52129 грн. 12 коп., інфляційних нарахувань в сумі 870 грн. 44 коп. та 3 % річних у розмірі 817 грн. 49 коп. Також, з огляду на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по сплаті орендної плати більш як 3 місці, існують підстави для дострокового розірвання згаданого договору, а як наслідок повернення позивачу земельної ділянки з кадастровим № 4623610100:01:008:0394 згідно акту приймання-передачі такої. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 15 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків описаних у такій. 18 березня 2024 року представником позивача [PERSON] подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від\~19\~березня 2024\~року відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 509 ЦК України передбачено, що\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Судом встановлено, що 16 квітня 2019 року між орендодавцем Пустомитівською міською радою Пустомитівського району Львівської області та орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В., зареєстрований в реєстрі за № 1453, згідно п. 1.1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № 4623610100:01:008:0394, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 49 років з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Актом приймання-передачі земельної ділянки від 16 квітня 2019 року стверджується, що орендодавець Пустомитівська міська рада Пустомитівського району Львівської області передала, а орендар [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1654 га, кадастровий № 4623610100:01:008:0394, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 163725986 від 16 квітня 2019 року, право оренди вказаної вище земельної ділянки зареєстроване за відповідачем 16 квітня 2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. Зі змісту п.п. 4.1, 4.6 договору оренди землі від 16 квітня 2019 року, орендна плата становить 33029 грн. 64 коп. на рік, яка вноситься орендарем щомісяця до 20 числа наступного місяця за звітним на бюджетний рахунок орендодавця. Як вбачається з довідки № 02-12/435 від 04 березня 2024 року про суми нарахувань, сплати та розрахунок заборгованості з орендної плати на земельну ділянку по орендарю [PERSON] згідно договору № б/н від 16 квітня 2019 року станом на 01 березня 2024 року, [PERSON] не виконав передбачені договором обов`язки щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 01 грудня 2022 року по 29 лютого 2024 року, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість у розмірі 52129 грн. 12 коп. Відповідач, в свою чергу, будь-яких доказів на підтвердження сплати орендної плати за вказаний період або погашення наявної заборгованості суду не надав, з огляду на що з нього на користь позивача підлягає стягненню 52129 грн. 12 коп. заборгованості. В матеріалах справи міститься претензія № 02-12/118 від 18 січня 2024 року до відповідача про сплату заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням згаданого вище договору оренди землі. Згідно з\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Суд, перевіривши правильність проведення розрахунків інфляційних втрат та 3 % річних, приходить до висновку, що такі розрахунки здійснено позивачем правильно та у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку з чим з відповідача на його користь підлягає стягненню 870 грн. 44 коп. інфляційних втрат та 817 грн. 49 коп. 3 % річних. Натомість відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, якими би спростовувалися розрахунки позивача. Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди землі зареєстрованого за № 1453, посвідченого 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Олефір Р.В., та зобов`язати [PERSON] повернути згідно акту приймання-передачі земельну ділянку з кадастровим № 4623610100:01:008:0394, яка розташована за адресою [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною третьою статті 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. З огляду на вказане, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами самого договору. У відповідності до частини третьої статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як вбачається із підпункту 13.4 пункту 13 договору оренди землі зареєстрованого за № 1453 від 16 квітня 2019 року, розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд; самовільна забудова земельної ділянки; інші випадки передбачені законодавством. Відтак, сторони погодили, що укладений між ними договір оренди земельної ділянки може бути розірваний в односторонньому порядку, якщо орендарем не сплачується орендна плата протягом трьох місяців підряд. З огляду на вказане, позивач на підставі підпункту 13.4 пункту 13 договору оренди землі зареєстрованого за № 1453 від 16 квітня 2019 року має право ініціювати розірвання такого в односторонньому порядку, що свідчить про відсутність порушення відповідачем його прав в частині цієї позовної вимоги. В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У відповідності до висновків, викладених у постанові КГС ВС від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. Отже, встановивши, що позивач не довів наявності у нього порушених цивільних прав та законних інтересів, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі зареєстрованого за № 1453, посвідченого 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Олефір Р.В., задоволенню не підлягають. З огляду на те, що позовна вимога про зобов`язання [PERSON] повернути згідно акту приймання-передачі земельну ділянку з кадастровим № 4623610100:01:008:0394, яка розташована за адресою [ADDRESS] , є похідною від розірвання договору оренди, така задоволенню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла у зв`язку з невиконанням договору оренди земельної ділянки від 16 квітня 2019 року, в розмірі 53817 грн. 05 коп., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 52129 грн. 12 коп., інфляційних нарахувань в сумі 870 грн. 44 коп. та 3 % річних у розмірі 817 грн. 49 коп. За ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: partial