Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 30.12.2015 року був укладений договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 100000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв`язку з чим [PERSON] станом на 25.02.2019 року має заборгованість 126732,35 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 100000,00 грн., нарахованих відсотках за користування кредитом 20221,29 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 6011,06 грн. (процента складова). Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 126732,35 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. 29 травня 2023 року на адресу суд від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення. Свою заяву мотивував тим, що про існування даного рішення йому стало відомо з мобільного застосунку «Дія» в той час коли воно вже знаходилось на примусовому виконанні у приватного виконавця Микитин О.С., з метою ознайомлення з матеріалами справи та отримання рішення ним він звернувся до суду та 19 травня 2023 року отримав копію судового рішення. Вказав, що його не було повідомлено належним чином про розгляд справи, а тому він був позбавлений права належно захищати себе та спростувати позовні вимоги. Позивачем не було надано доказів укладання кредитного договору, наявності заборгованості у відповідача. У суду були відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді всі істотні умови укладання договору та взагалі не доведено надання кредитного ліміту у зазначеному позивачем розмірі та не доведено розмірі заборгованості. Просив суд поновити пропущений строк на подання заяви та скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. 20 липня 2024 року ухвалою суду заяву відповідача задоволено та скасовано заочне рішення від 14 серпня 2019 року. Справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, представником позивача було подана заява про розгляд справи без їх участі. Просив суд задоволити поданий позов. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. 11 серпня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначає, що відповідач вперше звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг 31.01.2011, у зв`язку з чим власноручно підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 31.01.2011 року та 01.02.2011 року підписав та погодився з умовами про кредитування з використання кредитки «Універсальна», згідно яких почав користуватися послугами банку, в тому числі і картковими кредитними рахунками. В подальшому, з метою отримання нової кредитної картки та продовження користуватися послугами позивача, відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим додатково підписав Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 30.12.2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також отримав кредитну картку «Картка універсальна». В подальшому, з метою збільшення кредитного ліміту, відповідач неодноразово звертався до банку з заявками про збільшення кредитного ліміту, так 13.02.2017 року, заявка про встановлення кредитного ліміту на суму 15000 грн., далі 10.03.2017 року, заявка про встановлення кредитного ліміту на суму 39000 грн., далі 12.07.2017 року та 09.02.2018 року, подавав дві заявки на встановлення кредитного ліміту у сумі 100000 грн. 09.02.2018 року, з метою отримання нової кредитної картки, та продовження користуватися послугами позивача, 20.02.2018 року Відповідач знову звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання нової банківської картки, у зв`язку з чим додатково підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 09.02.2018 року, згідно якої отримав кредитну картку № [NUMBER] , на яку було встановлено кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 100000 грн., а також отримав кредитну картку «MasterCardPlatinum». Відповідач користувався кредитним коштами позивача, але не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом в наслідок чого утворилась заборгованість. Зазначає, що останнім днем користування рахунком позивача, виявляється остання дата погашення заборгованості позивачем 25.11.2018 року, в яку позивачем було частково погашено заборгованість на суму 9000,00 грн. А прострочена заборгованість виникла, починаючи з 02.03.2019 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2015 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки, що підтверджується укладеною сторонами Анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Частиною 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір, відповідно ст. 1055 ЦК України, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно вимог ч.1 - 3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. При цьому, суд також враховує, що відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30 грудня 2015 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Обґрунтовуючи позов, банк стверджує та надає Довідку про умови кредитування з використанням кредитки. Дослідженням долученого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг встановлено наступне. Відповідно Умов та Правил надання банківських послуг, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. В Умовах та Правилах надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Згідно Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У Правилах також зазначено, що клієнт доручає банку списувати з карткових рахунків грошові кошти в розмірі реалізованих клієнтом або довіреними особами операцій, у відповідності з правилами Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначених тарифами банку при настанні строку платежу. Клієнт доручає банку списувати грошові кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строку оплати. При цьому слід зазначити, що підпис відповідача про ознайомлення з даними Умовами та Правилами надання банківських послуг в момент підписання Анкети - заяви про приєднання до них від 30 грудня 2015 року, відсутній. Відповідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 25 лютого 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 126732,35 грн. за кредитним договором № б/н від 30 грудня 2015 року, яка складається з : 100 000,00 грн.- заборгованість за кредитом, 20221,29 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 6011,06 грн. штраф (процентна частина). Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку, а саме в частині використаних відповідачем кредитних коштів, сумніви у їх достовірності у суду відсутні. Доказів, щодо неправильності нарахування заборгованості відповідачем суду не надано. Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Разом з цим, у заяві позичальника від 30 грудня 2015 року процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому до позовної заяви додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17, яка згідно ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зробила висновок, що Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна»( Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку , які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приват Банк» дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. А отже, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У цьому зв`язку, суд зазначає, що в ході розгляду цивільної справи встановлено, що у долучених позивачем Витягу з Умов та правил надання банківських послуг відсутній підпис відповідача, як і відсутня дата його підписання самим позивачем. Будь - яких доказів на підтвердження того, що з вказаними фінансовими умовами ознайомлений саме відповідач, з яким 30 грудня 2015 року позивач уклав договір, суду не надано. Крім цього, матеріали справи не містять жодного доказу, що саме долучені до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» Умови та Тарифи були додатками до підписаної відповідачем заяви від 30 грудня 2015 року, оскільки в даному документі відсутня дата. Суд також не приймає до уваги Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору., оскільки він не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30 грудня 2015 року шляхом підписання заяви - анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відтак позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 20221,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 6011,06 грн. штраф (процентна частина). Зважаючи на вказане, позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 100\~000,00 грн. Відповідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1921 грн., що є мінімальною ставкою, визначеною ст.4 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню на його користь з відповідача. Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено частково, у зв`язку з чим з відповідача на користь Банку слід стягнути судові витрати у розмірі 1515,86 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial