Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Макарівського районного суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі відповідач, АТ «ПУМБ»), вказавши третіми особами: приватного нотаріуса Хару Наталію Станіславівну, приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Юхименко Ольгу Леонідівну, в якому просив визнати виконавчий напис №226, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 14.01.2019, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у загальному розмірі 1\~816,80 грн. В обґрунтування позову зазначив наступне. 14.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 226 (надалі - Виконавчий напис) про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ», заборгованість за кредитним договором №26253019139713 від 28.04.2014, що був укладений з АТ «Банк ренесанс капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.01.2018 по 02.01.2019. Загальна сума до стягнення складає 15\~400,00 грн. Вказаний виконавчий напис зареєстрований за № 226. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Юхименко Ольгою Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 58279376. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушеннями вимог законодавства, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, за відсутності належних і допустимих документальних доказів на підтвердження факту направлення позивачу вимоги або повідомлення про наявність заборгованості та необхідності її погашення, що позбавило останнього права оспорити вимоги відповідача, а також за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 31.01.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а третім особам - 5-тиденний строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Також, вказаною ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. належним чином засвідчених копій документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №226 від 14.01.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 15\~400,00 грн. Витребувані докази до суду не надходили. Крім того, ухвалою суду від 31.01.2024 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 226 від 14.01.2019. Копію ухвали суду від 31.01.2024 про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав та на адресу суду подав заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат, просив повернути позивачу 50% від суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Приватний нотаріус та приватний виконавець своїм правом на надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 14.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 226 про стягнення з з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ», заборгованість за кредитним договором №26253019139713 від 28.04.2014, що був укладений з АТ «Банк ренесанс капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.01.2018 по 02.01.2019. Загальна сума до стягнення складає 15\~400,00 грн. (а.с. 14). 05.02.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Юхименко Ольгою Леонідівною за заявою АТ «ПУМБ» відкрито виконавче провадження ВП № 58279376 по примусовому виконанню виконавчого напису № 226 від 14.01.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так,\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172\~для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19),\~\~від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, позивач на обґрунтування своїх вимог зокрема посилався на те, що їй, як боржнику, не направлялась вимога про необхідність погашення заборгованості за укладеним кредитним договором, відповідно не було повідомлено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису, що є порушенням процедури вчинення самого виконавчого напису. Окрім того, кредитний договір №26253019139713 від 28.04.2014 не був посвідчений нотаріально, а заборгованість у неї відсутня. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані. Крім того, на обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що неповідомлення його як боржника про існування боргу, позбавило його можливості оспорити вимоги відповідача, що в свою чергу не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Окрім того, відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тож, зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а також, приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, судом встановлено, що позивач при подачі даного позову сплатив судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. Оскільки відповідач позов визнав, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, при цьому решту 50 відсотків судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 605,20 грн. Крім того, позивач за подачу заяви про забезпечення позову сплатив судовий збір у розмірі 605,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд звертає увагу, що згідно ч. 1\~ст.\~142\~ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а не при подані заяви про забезпечення позову, а тому вимоги відповідача про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову не ґрунтуються на нормах закону. Згідно ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved