Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що 29 листопада 2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 078-22-17/06 (далі по тексту рішення - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 34000 гдоларів США. Рішенням № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року юридичну особу АТ «Укрсоцбанк» припинено шляхом приєднання до АТ «Альфа Банк». 12 серпня 2023 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30 листопада 2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому має заборгованість за кредитним договором. Відповідно до виконавчого листа з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 078-22-17/06 від 04грудня 2006 року в розмірі 51206,59 доларів США. Вказане рішення відповідач не виконав. Позивач зазначає, що в результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість, що розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 27 січня 2016 року. Станом на 23 лютого 2022 року розмір заборгованості відповідача становить 7613,65 доларів США, що складається з 3% на кредитну заборгованість. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість 3% річних в розмірі 7613,65 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4530,53 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~хоча належним\~чином повідомлявся\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження надіслана засобами поштового зв`язку за адресою зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим адресату, причина повернення «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 04.12.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 078-22-17/06, відповідно до якого кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 34000 доларів США, зі сплатою 12,70% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 03.12.2026 року (а. с. 27-29). Загальними зборами акціонерів від 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинено Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», де в. п.п. 1.2 визначено, що правонаступником щодо всього майна прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає в АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також внесено зміни до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник АТ «Сенс Банк» вказує на наявність у відповідача [PERSON] невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором № 078-17/06 від 04 грудня 2006 року. На підтвердження наявності заборгованості за вказаним кредитним договором до матеріалів позову додано копію виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області, виданого 25 липня 2018 року в справі № 161/18424/14-ц. Відповідно до змісту вказаного виконавчого листа, суд, серед іншого вирішив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 078-22-17/06 від 04 грудня 2006 року в розмірі 51026,59 доларів США, що еквівалентно 789217,38 грн. (а. с. 12). Відповідно до заборгованості за Кредитним договором №078-22-17/06 від 04.12.2006 року за\~статтею 625 ЦК України\~загальна заборгованість (3% річних) [PERSON] в період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року складає 7613,65 доларів, (що станом на 23.02.2022 року (згідно курсу НБУ долар США становить 28,9877), що в еквіваленті становить 220702,15 грн. (а.с.54-55). Згідно ч. 1\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі-\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України\~інших актів » цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 та ч.2\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України. Зі змістом ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 Верховний Суд дійшов такого з висновку, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК. Наведена вище правова позиція підтримується висновками Великої Палати Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15- ц № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18). У постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14 викладена наступна правова позиція Верховного Суду України: нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 914/1033/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних, які розраховані за період з 12.03.2017 року по 01.02.2022 року, у розмірі 7613,65 доларів США. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 4530,53 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved