Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про захист прав споживачів, виплату компенсації та відшкодування шкоди. Заява мотивована тим, що 20.11.2019 [PERSON] , уклав з відповідачем договір перевезення на відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет і придбав для своєї родини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] авіаквитки для здійснення подорожі на рейсі PS941 - 07.08.2020 за маршрутом Київ - Мадрид та у зворотному напрямі рейсом PS942 - 17.08.2020 за маршрутом Мадрид - Київ (номер бронювання JTS97W), загальною вартістю 21373,75 грн. Оплата квитків була здійсненна з належного мені банківського рахунку, відкритого в ПАТ «Приватбанк». 3 серпня 2020 року на електронну адресу позивач отримав повідомлення від відповідача про те, що в зв`язку з впливом пандемії COVID-19 наш рейс PS942 - 17.08.2020 за маршрутом Мадрид - Київ скасовано та запропоновано декілька варіантів вирішення даного питання. Позивач вирішив отримати повне повернення коштів, що були сплачені за квитки, про що повідомив відповідача 04.08.2020 шляхом заповнення спеціальної форми «Отримати повернення» на сайті авіакомпанії: https://bit.ly/30UFzLR. Позивач зазначає, що на даний час кошти відповідач не повернув, в зв`язку з чим я змушений звернутися до суду. [PERSON] просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні Авіалінії України» на його користь кошти в розмірі 22 177 грн. 70 коп., де 21 373,75 грн. вартість невикористаних авіаквитків, 559,76 грн. інфляційне збільшення за період з 05.08.2020 по 21.12.2020 та 244,19 грн. - три процента річних за період з 05.08.2020 по 21.12.2020 та судові витрати. Провадження в справі відкрито 21.08.2023, з урахуванням положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник [PERSON] в адресу суду надіслав заяву про зменшення позовних вимог. Зазначає, що 24 грудня 2020 року відповідач перерахував позивачу вартість сплачених авіаквитків в розмірі 21 373,75 грн., вважає необхідним зменшити позовні вимоги. Враховуючі, що повідомлення останнього щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлено електронним квитком отримане перевізником 04.08.2020, а також відсутність домовленості сторін щодо іншого строку повернення, відповідач повинен був повернути кошти на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток саме 04 серпня 2020 року. фактично кошти були відправлені відповідачем на платіжну картку позивача лише 24.12.2020, а отримані позивачем - 30.12.2010. Позивач зазначив, що з 05 вересня 2020 року відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання. [PERSON] просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні Авіалінії України» на його користь грошові кошти в розмірі 1004,86 грн. 86 коп., де 757,16 грн. інфляційне збільшення за період з 05.08.2020 по 24.12.2020 та 247,70 грн. - три процента річних за період з 05.08.2020 по 24.12.2020. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, зі змісту позовної заяви вбачається, що просить суд здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату в адресу суду не надходило, правом на відзив не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 20 листопада 2019 року [PERSON] , уклав з відповідачем договір перевезення на відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет і придбав для своєї родини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] авіаквитки для здійснення подорожі на рейсі PS941 - 07.08.2020 за маршрутом Київ - Мадрид та у зворотному напрямі рейсом PS942 - 17.08.2020 за маршрутом Мадрид - Київ (номер бронювання JTS97W), загальною вартістю 21373,75 грн. Оплата квитків була здійсненна з належного мені банківського рахунку, відкритого в ПАТ «Приватбанк». 03 серпня 2020 року на електронну адресу позивач отримано повідомлення від відповідача про те, що в зв`язку з впливом пандемії COVID-19 наш рейс PS942 - 17.08.2020 за маршрутом Мадрид - Київ скасовано та запропоновано декілька варіантів вирішення даного питання. Позивач зазначає, що вирішив отримати повне повернення коштів, що були сплачені за електронні білети, про що повідомив відповідача 04.08.2020 шляхом заповнення спеціальної форми «Отримати повернення» на сайті авіакомпанії: https://bit.ly/30UFzLR. Також зазначив, що на момент звернення до суду відповідач грошові кошти сплачені за електронні білети не повернув. [PERSON] зазначає, що 24 грудня 2020 року відповідач перерахував позивачу вартість сплачених авіаквитків в розмірі 21 373,75 грн. Разом з тим, [PERSON] просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні Авіалінії України» на його користь грошові кошти в розмірі 1004,86 грн. 86 коп., з яких: 757,16 грн. інфляційне збільшення за період з 05.08.2020 по 24.12.2020 та 247,70 грн. - три процента річних за період з 05.08.2020 по 24.12.2020. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26.06.2008, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з вимогами п. п. 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, в силу вимог ст.ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ???Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням с правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися виконання його обов`язку. ???? Згідно з статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення. ???? Статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. ???? Згідно з частиною третьою статті 101 ЦК України на повітряні перевезення поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів". Як визначено пунктом два частини першої статті 4 Закону споживачі для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування. ???? Отже, між Пасажиром і МАУ виникли правовідношення, за яких МАУ зобов`язалося надати Пасажиру як споживачу послуги перевезення, а Пасажир зобов`язався сплатити встановлену плату. ????Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. ???? Як підтверджується Маршрутом-квитанцією, Пасажир належним чином виконав свої зобов`язання за Договором перевезення і сплатив МАУ встановлену за проїзд плату. ???? В той же час, МАУ відмовило у перевезенні Пасажира, чим було порушено умови Договору перевезення за встановленим маршрутом у зазначений день. ??? Відповідно до ч. 2 ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Статтею 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира перевізник зобов`язується перевезти пасажира до пункту призначення, а у разі здавання багажу - доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу. Укладання договору перевезення пасажира та багажу з перевізником підтверджується видачею пасажирського квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Пунктом 1 глави 1 Розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 №735, який зареєстровано в МЮ України 28 грудня 2012 року за №2219/22531, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Придбавши електронні авіаквитки, позивач уклав з відповідачем Договір на міжнародне повітряне перевезення за Умовами Договору повітряного перевезення авіакомпанії МАУ відповідно до Правил, які, в свою чергу, не повинні суперечити Монреальській конвенції, Повітряному кодексу України та цим Правилам. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 цього Кодексу в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Також суд враховує те, що Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів у підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови договору, а також те, що позивачем доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість заявленої до стягнення з Відповідача грошові кошти в розмірі 1004,86 грн. 86 коп., з яких: 757,16 грн. інфляційне збільшення за період з 05.08.2020 по 24.12.2020 та 247,70 грн. - три процента річних за період з 05.08.2020 по 24.12.2020. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються вразі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved