Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 21.05.2024р., 27.06.2024р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області будь-яких заперечень з приводу пред`явлених позовних вимог не мала, просила про розгляд справи без її участі. Представник позивача - Мантуліна Ю.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про розгляд справи у її відсутності. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.11.2023р. №218 про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ; копія висновкувід 30.11.2023р. органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ; копія витягу з протоколу №14 від 14.12.2022р. засідання комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Ренійської міської ради; копія наказу ССД Ренійської міської ради від 19.05.2022р. №85 про взяття [PERSON] на облік, як дитини, що перебуває у складних життєвих обставинах; копія протоколу ССД РМР від 17.05.2022р. проведення бесіди; копія акту від 17.05.2022р. про факт передачі дитини; копія супровідного листа ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 01.06.2022р. із інформацією щодо факту вчинення домашнього насильства [PERSON] ; копія листа Ренійського міського голови від 03.06.2022р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія листа директора КУ «ЦНСП» Ренійської міської ради від 14.11.2022р.; копія витягу з реєстру територіальної громади про адресу реєстрації [PERSON] ; копія акту обстеження умов проживання [PERSON] від 13.01.2023р.; копія акту обстеження умов проживання [PERSON] від 25.08.2022р.; копія акту обстеження умов проживання [PERSON] від 29.06.2022р.; копія повідомлення директора БО «Новий дім» від 08.11.2023р.; копія довідки директора ОЗ Ренійського ЗЗСО №6 Ренійської міської ради від 17.08.2022р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - Виконавчий комітет Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (як орган опіки та піклування) просить позбавити батьківських прав відповідача щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідач [PERSON] являється її батьком (на підставі свідоцтва про народження). Матір`ю [PERSON] була [PERSON] , однак вона [INFO] померла. Як виходить з матеріалів справи, відповідно до наказу ССД Ренійської міської ради від 19.05.2022р. №85 [PERSON] була взята на облік, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. Приводом для взяття [PERSON] на такий облік стало те, що дівчинка визнана потерпілою від домашнього насильства з боку батька [PERSON] у зв`язку із неналежним виконанням ним своїх батьківських обов`язків. 17.05.2022р. була проведена бесіда представником ССД РМР із дівчинкою, останню повідомила, що після смерті матері вона продовжує мешкати в родині із батьком, він не працює, вживає алкогольними напоями, за станом житла не слідкує, не забезпечує належних умов для навчання та розвитку. Дівчинка неодноразово переходила мешкати то до бабусі за лінією матері (яка також зловживає спиртним), то до своєї хрещеної, однак у зв`язку із негідною поведінкою батька, його погрозами, вона постійного та переважного місця мешкання не мала. З 17.05.2022р. [PERSON] була тимчасово влаштована до Центру соціальної допомоги та підтримки дітей - благодійної організації «Новий дім», де зараз і перебуває. За відомостями, що були надані позивачу, відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за що був постановою Ренійського районного суду Одеської області підданий адміністративному стягненню (штрафу). За інформацією КУ «ЦНСП» Ренійської міської ради сім`я [PERSON] була взята під соціальний супровід, із [PERSON] проводилась фахова робота, надавалися соціально-педагогічні, соціально-економічні, юридичні та інформаційні послуги, однак відповідач жодних рекомендацій не дотримувався, належних висновків не зробив, продовжує вести антисоціальний спосіб життя (вживає алкогольні напої, допустив антисанітарію у житлі, на рекомендації позитивно не реагує, взагалі не сприймає їх). Відповідними службами досліджувалися умови мешкання дитини, про що складалися акти обстеження умов мешкання, згідно яких умови для мешкання та розвитку неповнолітньої дитини взагалі відсутні, у будинку антисанітарія, сморід, невимитий посуд, брудні речі. З огляду на це, дівчинка по теперішній час знаходиться у ЦСДПД БО «Новий дім», за час перебування в установі благодійної організації відповідач - її батько жодного разу не навістив, не цікавився її долею та справами. Таким чином, відповідач вже тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків по догляду за донькою, не цікавиться нею, його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний, духовний розвиток дитини, стан її здоров`я. Відповідач не спілкується із донькою, не приймає участі у створенні умов для її проживання, а також не приймає участі у вихованні та розвитку дитини. [PERSON] на шлях виправлення не став, соціальну допомогу та рекомендації фахівців ігнорує, не виявляє бажання виправитися або будь-яким чином налагодити контакт із донькою. Таким чином, неповнолітня донька [PERSON] позбавлена батьківської уваги і піклування з боку відповідача, який не виконує свої батьківські обов`язки. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дітьми служба у справах дітей, працівники БО «Новий дім» відповідачу не чинять. Сам відповідач не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальним батьком, не здатен проявити батьківську турботу та піклуватися про свою дитину. У зв`язку із вищенаведеним, позивач вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо доньки, оскільки вони існують суто формально і ним не виконуються. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки буде відповідати інтересам неповнолітньої та направлено на захист її прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх обов`язків судом не вбачаються, він свідомо не приділяє будь-яку увагу доньці, яка є неповнолітньою і потребує моральної та матеріальної підтримки від батька. Вже протягом тривалого часу дитина мешкає окремо від батька (у БО «Новий дім»), за цей час відповідач із нею не спілкувався, не цікавився нею. Залишення дітей без нагляду батьків, незабезпечення дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для віку доглядом, створенням умов, є прямою загрозою життю та здоров`ю дітей . Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п.п. 15, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Положення Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально-здоровому середовищі. Отже, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини. При прийнятті рішення у справі судом також було досліджено висновок органу опіки та піклування Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно наданого суду висновку батько [PERSON] [PERSON] не займається вихованням доньки, тривалий час не спілкується із нею та не проявляє жодної турботи про неї, вчиняв домашнє насильство по відношенню до доньки, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таке ухилення щодо дитини створює умови, які шкодять її інтересам, позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки буде доцільним та буде відповідати інтересам неповнолітньої. Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки, оскільки він свої батьківські обов`язки не виконує, про дитину не піклується, не підтримує її ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов`язками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідача до доньки, до нього слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини, направлено на захист її прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітньої та приймає рішення щодо задоволення позову позивача - позбавляє відповідача батьківських прав щодо його дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved