Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Адвокат Проніна О.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Посольства України в Аргентинської Республіці, Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з 01.05.2008 по 02.01.2023 та визнання [PERSON] , який помер [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису №2561 від 12.08.2009 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. В обґрунтування заяви зазначила, що вона та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2008 до 02.01.2023, в цей період вони не перебували в інших зареєстрованих шлюбних відносинах та інших родин не створювали. [INFO] [PERSON] помер в м. Пасо-де-лос-Тором департамент Такуарембо (Уругвай) та 06.01.2023 його було поховано на місцевому кладовище. [PERSON] інших родичів не мав. Під час спільного проживання у позивача та [PERSON] народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , запис про батька дитини в актовому запису про її народження внесений відповідно до ст.. 135 ч.1 СК України за вказівкою матері, по батькові дитини записано її батька [PERSON] , а прізвище дитини зазначено матері - [PERSON] . За життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , забрав дитину з пологового будинку, постійно приймав участь в її вихованні та утриманні. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, родина проживала за адресою: [ADDRESS] , мали спільний сімейний бюджет, [PERSON] піклувався та матеріально забезпечував дружину та доньку, останнім часом працював переважно за межами України, перераховував гроші на банківський рахунок позивача, разом вирішували найважливіші питання сімї, спільно купували майно ювелірні вироби, побутову техніку, меблі, мобільні телефони та проводили вільний час та свята в колі рідних та друзів. Встановлення вказаних фактів необхідно для подальшого здійснення позивачем майнових прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема ексгумації, репатріації та кремації тіла [PERSON] та в подальшому реалізації прав на спадкування. Ухвалою від 01.11.2023 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. 17.11.2023 представник позивач подала до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 20.11.2023 витребувані докази з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори спадкову справу за фактом смерті [PERSON] 25.12.2023 представник Миколаївської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, прийняти рішення на розсуд суду. 08.01.2024 представник позивача подала заяву про виклик свідків. 17.01.2024 до суду надійшло повідомлення з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] 01.02.2024 представник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, рішення прийняти на розсуд суду. 28.02.2024 до суду надійшли пояснення представника Міністерства закордонних справ України, згідно яких смерть громадянина України [PERSON] наступила [INFO] у м. Пасо-де-Лос-Тором департамент Такуарембо Уругвай, 06.01.2024 його було поховано в міській ніші місцевого кладовища. 09.20.2023 до ПУ в Аргентині звернулась [PERSON] з проханням посприяти у репатріації тіла (урни) [PERSON] в Україну, проте через відсутність документів, що підтверджують сімейні відношення [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, уругвайська сторона не погодилась на проведення процедури ексгумації, кремації та репатріації. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання батьківства будь-якою інформацією МЗС України не володіє. Ухвалою від 28.03.2024 закрите підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. 31.05.2024 представник позивача подала до суду заяву про зміну предмету позову та просила замість вимоги про визнання [PERSON] , який помер [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис №2561 від 12.08.2009 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. 06.06.2024 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутністю. Суд заслухавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу: Як зазначила позивач, вона з [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2008 до 02.01.2023 за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про спільне проживання, складеного сусідами, що проживають за адресою: [ADDRESS] , підпис яких завірено головою ОСББ «Крилова, 44, 44 а». [PERSON] інших родичів не мав. За вказаний період [PERSON] та [PERSON] в інших зареєстрованих шлюбах не перебували, що підтверджується довідкоюЗаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №71/23.20-21 від 19.07.2023 . За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, [PERSON] піклувався та матеріально забезпечував родину, разом вирішували найважливіші питання сімї, спільно купували майно: ювелірні вироби, побутову техніку, меблі, мобільні телефони та проводили вільний час та свята в колі рідних та друзів. Під час спільного проживання у позивача та [PERSON] народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачкою, а тому добре знають родину [PERSON] і [PERSON] , які більше 15 років дійсно проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та у них народила донька [PERSON] , батьком якої є [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона більше 12 років перебуває у дружніх стосунках з родиною [PERSON] і [PERSON] , багато разом проводили часу, святкували свята, разом відпочивали, ходили один до одного в гості, її дитини та [PERSON] також дружать. [PERSON] і [PERSON] , проживали як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , про це їм розповідали позивач та [PERSON] , [PERSON] тривалий час працював за кордоном, останній часом у Південної Америці, утримував родину. Останній раз вона бачила [PERSON] в травні 2022 року, коли їхні родини після повномасштабного вторгнення РФ знаходились в Чехії, звідки [PERSON] поїхав до Південної Америки, де він загинув, а позивач намагається повернути тіло чоловіка в Україну. Згідно документу з цифровим підписом Головного управління державної реєстрації актів цивільного стану, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міської ради м. Пасо-де-лос-Трос Східної Республіки Уругвай10.01.2023, в Уругваї [INFO] настала смерть [PERSON] , [INFO] , громадянина України. З документів, наданих Міністерством закордонних справ України, вбачається, що смерть громадянина України [PERSON] наступила [INFO] у м. Пасо-де-Лос-Тором департамент Такуарембо, Уругвай, внаслідок вистрілу з вогнепальної зброї, тіло було виявлено [INFO], 06.01.2024 його було поховано в міській ніші місцевого кладовища. 09.20.2023 до ПУ в Аргентині звернулась [PERSON] з проханням посприяти у репатріації тіла (урни) [PERSON] в Україну, проте через відсутність документів, що підтверджують сімейні відношення [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, уругвайська сторона не погодилась на проведення процедури ексгумації, кремації та репатріації. Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Надані позивачем докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, придбання ними послуг та ведення спільного господарства. Встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно позивачу для ексгумації, репатріації та кремації тіла [PERSON] та в подальшому реалізації прав на спадкування. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Щодо встановлення факту встановлення батьківства: Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] в Уругваї настала смерть громадянина України [PERSON] , [INFO] , громадянина України, згідно документів виданих відділом реєстрації актів цивільного стану міської ради м. Пасо-де-лос-Трос Східної Республіки Уругвай 10.01.2023 та підтверджено відомостями Міністерством закордонних справ України. Позивач просить встановити факт батьківства загиблого [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідне їй для оформлення спадкових прав. Позивач [PERSON] та [PERSON] з 2008 року перебували у відносинах чоловіка та жінки та [INFO] у них народилась дитина - дочка [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.08.2009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №2561 від 12.08.5.2009, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За життя [PERSON] визнавав себе батьком неповнолітньої [PERSON] , з народження дитини та по день своєї смерті піклувався про неї, займався її вихованням та утриманням. З 2008 по 2022 роки [PERSON] та [PERSON] , фактично проживати однією сім`єю, за місцем реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] , де проживали з дитиною [PERSON] , вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Факт батьківства [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON] підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які підтвердили, що позивач та [PERSON] більше 15 років проживали разом, [PERSON] визнавав себе батьком доньки - [PERSON] , виховував та піклувався про неї, дитина також відносилась до [PERSON] як до свого рідного батька. Крім того, факт батьківства підтверджується наданими до матеріалів справи заявником фотознімками на яких в різний період зображені [PERSON] , [PERSON] та дочка [PERSON] , інформацією з дородового патронажу від 07.04.2009, в якому зазначено, що чоловік [PERSON] - [PERSON] , 1985 року народження. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та батьківства [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Судові витрати по справі віднести за рахунок заявника.

Outcome: approved