Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , посилаючись на наступні обставини. Шлюб між нею та відповідачем по справі було зареєстровано 09 березня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним розвитком сім?ї. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2022 року шлюбні відносини були припинені з причини протилежності характерів та різних поглядів на життя, в результаті чого виникали сварки та конфлікти. На даний час кожен живе своїм життям та поновлювати шлюбні відносини не бажає. Будь-які претензії майнового характеру у них відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином та своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався та подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що викладені позивачкою обставини не відповідають дійсності і вважає за необхідне зазначити наступне. Так, позивачка через свого представника в позовній заяві посилається на те, що шлюбні відносини були припинені з лютого 2022 року з причини протилежності характерів та різних поглядів на життя, в результаті чого виникали сварки та конфлікти. На даний час кожен живе своїм життям та поновлювати спільне проживання не бажає. Дані твердження не відповідають дійсності і причина розірвання шлюбу зовсім інша, а зазначені обставини є надуманими. 09 березня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним розвитком сім?ї між ним та позивачкою було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З початком повномасштабного вторгнення російських військ на територію України він став на захист України, будучи з 12 березня 2022 року призваний до лав Збройних Сил України. На час, коли його було мобілізовано, його дружина разом з сином проживала в його батьків в м.Нікополі, однак, через деякий час він вирішив свою сім?ю евакуювати за межі України до Німеччини. Його дружина разом з сином зупинилась поблизу містечка Арнштайн, де їх прихистила німецька родина. В червні 2022 року він дізнався, що у його дружини стосунки з іншим чоловіком, про що його сповістила німецька родина, яка прихистила його сім?ю. Весь час, коли його родина перебувала за межами України, він всіляко намагався підтримувати і дружину, і сина, турбувався про їхній спокій та їхнє забезпечення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважає, що спільне проживання з позивачкою для нього не вбачається можливим, а тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.45-46). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливим. Відповідно до ч.2 та ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 09 березня 2013 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). З березня 2022 року шлюбні відносини сторін по справі були припинені з причини виїзду позивачки за межі України та її стосунків з іншим чоловіком. На даний час кожен із сторін по справі живе своїм життям та поновлювати шлюбні відносини не бажає. Будь-які претензії майнового характеру у сторін відсутні. Оскільки сторони не виявили бажання примиритись, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved