Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування служби у справах дітей Олександрійської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що позивачка є рідною бабою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матір дітей, дочка позивачки [PERSON] померла [INFO] . Неповнолітні як за життя їх матері, так і після її смерті проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, їх батько грошей на утримання неповнолітніх не надає, їх життям не цікавиться участі у вихованні своїх дітей не приймає. Відповідач жодного разу не перерахував аліменти на утримання своїх дітей. Жодних перешкод для виконання відповідачем батьківських обов`язків позивачка не чинить, відповідач свідомо ухиляється від їх виконання. Позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном неповнолітніх дітей та передати їх позивачці на виховання. Ухвалою від 04.04.2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник подали письмову заяву, якою підтримали позовні вимоги та просили суд розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Представник третьої особи органу опіки та піклування служби у справах дітей Олександрійської міської ради в судове засідання подав письмову заяву, якою не заперечив проти задоволення позову та просив суд розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.06.2002 року одружились [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження неповнолітніх. Згідно копії свідоцтва про смерть від 21.06.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.05.1985 року. Відповідно до копії вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року у справі № 398/3457/18, [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі за нанесення [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили її смерть. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14.02.2019 року вирок Олександрійського міськрайонного суду від 11.12.2018 року залишено без змін. Згідно копії ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04.04.2023 року [PERSON] звільнено від подальшого відбуття покарання умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 17 днів. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 02.08.2018 року № 470 над неповнолітніми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено піклування, опіку та призначено піклувальником, опікуном їх бабу [PERSON] , що підтверджується клопотанням Гімназії № 8 Олександрійської міської ради від 07.02.2024 року № 01-32/19 та висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 27.02.2024 року № 63/9/10/3. Відповідно до копії акта обстеження умов проживання від 05.02.2024 року, копій доповідних записок класного керівника 3 класу Гімназії № 8 [PERSON] від 05.02.2024 року та класного керівника 9 класу Гімназії № 8 [PERSON] від 05.02.2024 року встановлено, що комісією було обстежено умови проживання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Будинок повністю придатний для проживання неповнолітніх, кожен член сім`ї має власну окрему кімнату, кімнати облаштовані необхідними меблями. Неповнолітні забезпечені технічними засобами навчання, в наявності є ноутбук, комп`ютер, телефони, домашня бібліотека, навчальне та канцелярське приладдя, робоче місце для виконання шкільних завдань. Неповнолітні проживають разом з бабою, яка є їх опікуном, та повнолітніми братом [PERSON] , [INFO] , та сестрою [PERSON] , [INFO] . У сім`ї доброзичливі стосунки. Баба-опікун [PERSON] слідкує за зовнішнім виглядом неповнолітніх, цікавиться шкільним життям дітей, відвідує школу особисто, спілкується з вчителями по телефону. З копії педагогічної характеристики від 05.02.2024 року на учня [PERSON] встановлено, що неповнолітній проживає в сім`ї баби-опікуна [PERSON]. Неповнолітній має середній рівень навчальних досягнень. Учень дисциплінований, не порушує норм та правил поведінки, відповідальний у виконанні навчально-трудових завдань, систематично відвідує заклад освіти, пропусків занять без причин не має. Вдома створено всі необхідні умови для повноцінного розвитку неповнолітнього, він забезпечений всім необхідним шкільним приладдям, зокрема і для дистанційного навчання, а також необхідним сезонним одягом та взуттям. Баба-опікун завжди присутня на батьківських зборах, підтримує постійний зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні, поведінкою, емоційним станом неповнолітнього. Батько учня [PERSON] не виявляє інтересу до освітнього процесу, не цікавиться потребами сина у шкільному колективі, не займається його вихованням. З копії педагогічної характеристики від 05.02.2024 року на ученицю [PERSON] встановлено, що неповнолітня проживає в сім`ї баби-опікуна [PERSON] . Неповнолітня має середній рівень навчальних досягнень. Учениця дуже дисциплінована, не порушує норм та правил поведінки, відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань, систематично відвідує заклад освіти, пропусків занять без причин не має. Вдома створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку неповнолітньої, вона забезпечена всім необхідним шкільним приладдям, зокрема і для дистанційного навчання, а також необхідним сезонним одягом та взуттям. Баба-опікун завжди присутня на батьківських зборах, підтримує постійний зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні, поведінкою, емоційним станом неповнолітньої. Батько учениці [PERSON] не виявляє інтересу до освітнього процесу, не цікавиться потребами дочки у шкільному колективі, не займається її вихованням. З копії педагогічної характеристики від 05.02.2024 року на ученицю [PERSON] встановлено, що малолітня проживає в сім`ї баби-опікуна [PERSON] Малолітня має середній рівень навчальних досягнень. Учениця дуже дисциплінована, не порушує норм та правил поведінки, відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань, систематично відвідує заклад освіти, пропусків занять без причин не має. Вдома створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку малолітньої, вона забезпечена всім необхідним шкільним приладдям, зокрема і для дистанційного навчання, а також необхідним сезонним одягом та взуттям. Баба-опікун завжди присутня на батьківських зборах, підтримує постійний зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні, поведінкою, емоційним станом малолітньої, залучає її до додаткових занять з різних навчальних предметів. Батько учениці [PERSON] не виявляє інтересу до освітнього процесу, не цікавиться потребами дочки у шкільному колективі, не займається її вихованням. Згідно копії довідки від 15.02.2024 року № 77, виданої Олександрійським відділом державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.08.2023 року до 01.02.2024 року згідно виконавчого листа № 398/3162/19, який видано 25.09.2019 року Олександрійським міськрайонним судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до рішення педагогічної ради Гімназії № 8 Олександрійської міської ради від 06.02.2024 року № 03, 07 лютого 2024 року навчальний заклад звернувся до служби у справах дітей Олександрійської міської ради з клопотанням про позбавлення батька учнів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON]. батьківських прав, оскільки він не виконує батьківських обов`язків стосовно своїх дітей, а саме не виявляє інтересу до освітнього процесу, не цікавиться потребами дітей у шкільному колективі, не займається їх вихованням та повноцінним матеріальним забезпеченням. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 27.02.2024 року № 63/9/10/3, за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки він після звільнення з місць позбавлення волі у квітні 2023 року не звернувся до служби у справах дітей із заявою повернути дітей на виховання, з дітьми не спілкується, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями ч.ч. 1,2 ст. 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Згідно ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 та ч.4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». У постанові від 04.03.2021 року у справі №756/6112/18, провадження № 61-12087св20, Верховний Суд вказав, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.01.2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин, не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не цікавиться їх життям, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не забезпечує, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухвалюючи дане рішення, суд керується тим, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст.ст. 58-59 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, а піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи судом було встановлено, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] , в розумінні Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», є дітьми, позбавленими батьківського піклування, оскільки батько дітей підлягає позбавленню батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків, а мати дітей померла. Згідно ч.ч. 3, 4ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, а над неповнолітньою - піклування, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна малолітній особі, а неповнолітній - піклувальника, за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи задоволення судом позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей, смерті матері, у зв`язку з чим діти позбавлені батьківського піклування, судом не встановлено перешкод для призначення [PERSON] піклувальником та опікуном над дітьми, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення над неповнолітніми [PERSON] , [PERSON] піклування та призначення позивачки їх піклувальником, а також про встановлення над малолітньою [PERSON] опіки та призначення позивачки її опікуном, що узгоджується з висновком органу опіки та піклування. Позивачкою заявлено вимогу про передачу їй неповнолітніх дітей на виховання. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 02.08.2018 року № 470 над неповнолітніми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено піклування, опіку та призначено піклувальником, опікуном їх бабу [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 67 ЦК України опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. Оскільки неповнолітні діти тривалий час проживають разом з позивачкою, з 02.08.2018 року позивачку призначено їх опікуном, тому підстави для задоволення позовної вимоги при передачу неповнолітніх дітей позивачці на виховання відсутні, так як вони вже фактично проживають разом з нею та знаходяться у неї на вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial