Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свою заяву представник заявника обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є сином [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить частка у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1994 року №2259. [PERSON] , [INFO] з 1984 по 1986 роки та з 2009 року по дату смерті фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані батько спадкодавця [PERSON] та рідна сестра спадкодавця [PERSON] . На момент своєї смерті [PERSON] офіційного місця реєстрації не мав. З метою оформлення спадкових справ після смерті [PERSON] позивач звернувся до Лубенської державної нотаріальної контори. Відповідно до даних обліку спадкових справ згідно Спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась. Згідно змісту роз`яснення Лубенської державної нотаріальної контори від 26.03.2024 року №551/01-16, у зв`язку з тим, що [PERSON] у визначений законом шестимісячний термін не подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, докази про те, що він зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відсутні, встановити додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини або встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини можливо лише у судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне [PERSON] для оформлення спадкових прав, що лишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні представник заявника [PERSON] та заявник [PERSON] підтримали заявлену вимогу та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] це її брат, він працював в Києві менеджером. В Києві часто зупинявся в неї в її квартирі, де вона раніше жила. Проте, згодом він повернувся в квартиру до батьків і проживав з ними. Вона не заперечує проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] це її син, він навчався в училищі, потім служив, а потім звільнився і знайшов роботу в Києві, йому там подобалося, але жив дома. І коли він виписався, то в цій квартирі не встиг прописатися. По день смерті він проживав з ними за однією адресою [ADDRESS] . Речі його знаходилися в квартирі. Вона не заперечує проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти заяви не заперечують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він пам`ятає, що [PERSON] проживав в його будинку на першому поверсі, знає, що в нього була роз`їзна робота, був з ним особисто знайомий. Інколи він йому допомагав в налаштуванні комп`ютерної технікою. Бачив його в своєму будинку часто, але не кожен день, у зв`язку з його роботою. [PERSON] проживав на першому поверсі. Свідок [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) в судовому засіданні пояснила, що в будинок вони найперші заселилися, а потім заселилася сім`я [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] був сином [PERSON] , проживали вони разом в одній квартирі. Вона проживала в будинку весь час, бачила [PERSON] часто, і на вулиці коли гуляла з дитиною і в будинку зустрічала. Те, що [PERSON] жив в квартирі разом з батьками та своєю сестрою, вона точно може це підтвердити. Вони проживали на першому поверсі, а вона на другому тому часто бачила цю сім`ю. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, заявника, заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцива про народження серії [NUMBER] , виданого 27.07.1979 року (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2013 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1994 року №2259, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності належить квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з актом складеним 18.03.2024 року комісією в складі голови будинкового комітету [PERSON] , заступника [PERSON] , секретаря [PERSON] , за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] проживав у квартирі з 1984 по 1986, з 2009 по 2013 до своєї смерті (а.с.11). Відповідно до відповіді Лубенської нотаріальної контори від 26.03.2024 вих №551/01-16 у зв`язку з тим, що [PERSON] у визначений законом шестимісячний термін не подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, докази про те, що він зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відсутні, встановити додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини або встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини можливо лише у судовому порядку (а.с.12). Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Згідно роз`яснення п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень викладених у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7\~якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи встановлені вище наведені докази, які є належними та допустимими оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку, суд вважає, що доведеним є факт того, що заявник [PERSON] постійно проживав разом із сином [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується сукупністю наданих заявником документів та показами свідків. Факт постійного проживання заявника разом з покійним [PERSON] необхідно для того, щоб реалізувати його спадкові права та успадкування майна померлого. Встановлення факту постійного проживання заявника разом з сином [PERSON] породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту постійного проживання не має. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту постійного проживання, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Отже, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем слід задовольнити. Судові витрати з заінтересованих осіб не стягуються та покладаються на заявника, оскільки заінтересовані особи по справі не вчиняли жодних протиправних дій, що стали підставою позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved