Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Забальського Ю.П., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 57238288. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що станом на червень 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, мали намір створити родину. Через відсутність власного житла прийняли рішення придбати житло. 10 червня 2014 року позивач взяв у борг в батька [PERSON] грошові кошти в сумі 41000 дол.США та 50000 грн, що доводиться борговою розпискою. 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Енергополь-Україна» укладено договір резервування об`єкта нерухомості № 3/474-95 від 11 червня 2014 року, за умовами якого зарезервовано квартиру [ADDRESS] . Між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «ІМІДЖ ФІНАНС» 12 червня 2014 року укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 35460-БВ від 12 червня 2014 року, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити лот облігацій. Відповідно проспекту емісії облігацій та договору, власник акцій має право отримати у власність об`єкт нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] . Ціна лоту облігації на момент підписання вказаного договору становила 526584,24 грн. 29 березня 2016 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі об`єкта нерухомості та документів, за яким передано квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом КМНО Мельник Л.С. 30 березня 2016 року зареєстровано речові права на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Позивач став спільно проживати з [PERSON] у вказаній квартирі. Весною 2017 року, [PERSON] пішла від позивача й почала проживати окремо. Позивач орендував для себе інше житло, оскільки в спільній квартирі не міг проживати з міркувань психо-емоційного стану, пов`язаного з розірванням стосунків. Приватним нотаріусом КМНО Панченко О.В. 23 березня 2021 року, посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Посилаючись, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, укладений із порушенням норм діючого законодавства України та звичаїв є фіктивним, представник позивача просить визнати його недійсним в судовому порядку. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху. Представник позивача 13 лютого 2024 року усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду. 27 лютого 2024 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Єфанова Н.В. надала до суду відзив на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Опалюк С.В. 05 березня 2024 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надав до суду відзив на позовну заяву. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року залучено до справи в якості третьої особи, яка не замовляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Панченка О.В. та витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію нотаріальної справи, щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23 березня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі № 476. 16 квітня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла витребувана копія нотаріальної справи по договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Панченком О.В., за реєстровим номером № 476. Ухвалою суду від 01 травня 2024 року закрито підготовче засідання й призначено справу до судового розгляду на 27 травня 2024 року. Через відсутність в приміщенні суду електропостачання, розгляд справи відкладено до 24 червня 2024 року. В судовому засіданні 24 червня 2024 року представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. Зауважив, що фіктивність оспорюваного договору купівлі-продажу полягає в тому, що відповідач знала, що квартира придбана за рахунок коштів отриманих позивачем в борг у батька, тому договір, який порушує права третіх осіб, має бути визнаний фіктивним. Позивач підтримав позицію представника, надав в судовому засіданні для огляду суду оригінал боргової розписки. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Опалюк С.В., приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та заперечував проти задоволення заявлених вимог з мотивів викладених у письмовому відзиві. Зауважив, що договір не є фіктивним, квартира перебувала в особистій приватній власності [PERSON] , позивач не має жодного відношення до неї. Позивачем не заявлено вимогу про встановлення факту спільного проживання без укладання шлюбу та набуття майна в спільну сумісну власність. Відсутні належні та допустимі докази майнової участі позивача в придбанні квартири. Позивачем обрано не ефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Тарнавський В.Б. заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що не встановлено факту, як і не заявлено відповідних вимог, що спірна квартира придбана за спільні кошти осіб, які проживали разом без реєстрації шлюбу. З 2017 року позивач з [PERSON] не проживали разом, як зазначено в позові, відчуження квартири відбулось у 2021 році, більше ніж три роки жодних вимог до відповідача не заявляв. Окрім того, наявність оригіналу розписки у позичальника свідчить про повернення боргу, тому не доводить боргових зобов`язань. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог, пояснила що під час продажу квартири 23 березня 2021 року особисто [PERSON] була присутня разом із чоловіком, перебувала в стані вагітності. Під час укладання угоди, були передані ключі, жодних речей відповідача немає. Договір виконаний в повному обсязі його учасниками. Вона з часу придбання квартири сплачує комунальні платежі, переоформила усі рахунки на своє ім`я та користується квартирою за власними потребами. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що позичив сину кошти 35000 дол. США та 50000 грн на придбання квартири. Розписку написав син пізніше, спочатку віддали кошти, звикли довіряти. Оригінал розписки був у сина. Представник третьої особи приватного нотаріуса КМНО Панченка О.В. - Олексієнко З.О. в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог. Пояснила, що нотаріальна дія проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, перевірено усі реєстри, заборони не виявлено. Жодних ознак фіктивності договір не містить. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи. 12 червня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «ІМІДЖ ФІНАНС» укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 35460-БВ за умовами якого, продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Лот облігацій. Відповідно Проспекту емісії облігацій та Договору, власник акцій має право отримати у власність об`єкт нерухомості, а саме квартиру за будівельною адресою: [ADDRESS] . Ціна Лоту облігації на момент підписання вказаного договору становила 526584,24 грн. (а.с.9-11). Як встановлено з договору резервування об`єкта нерухомості, додаткової угоди до договору та довідки про повний розрахунок від 29 березня 2016 року, виданої ПрАТ «Енергополь-Україна» 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Енергополь-Україна» укладено Договір резервування об`єкта нерухомості № 3/474-95 від 11 червня 2014 року. Усі взаєморозрахунки за договором між сторонами проведено. Оригінал довідки отримала [PERSON] , про що міститься її підпис (а.с.7,19,21). 29 березня 2016 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі об`єкта нерухомості та документів, згідно якого їй передано квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Також актом №95 обстеження (прийняття ) приладів обліку та фіксування показів лічильників холодного та гарячого водопостачання та електроенергії від 29 березня 2016 року міститься підпис в графі власник квартири [PERSON] (а.с.8). Приватним нотаріусом КМНО Мельник Л.С. 30 березня 2016 року зареєстровано речові права на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.12). Приватним нотаріусом КМНО Панченко О.В. 23 березня 2021 року, посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.144-163). Як встановлено з матеріалів нотаріальної справи, [PERSON] була зареєстрована за адресою по [ADDRESS] з 18 травня 2017 року та знята з реєстраційного обліку 09 березня 2021 року. Інші особи не зареєстровані за даною адресою (а.с.178-179). Зідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану 02 жовтня 2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] (а.с.180-181). Також встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 10 серпня 2020 року відмовлено [PERSON] в забезпеченні позову, до його пред`явлення (а.с.89-90). Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 19 жовтня 2021 року заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду (а.с.90-91). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача зазначив, що договір купівлі-продажу квартири є недійсним з підстав його фіктивності, що вчинений із порушення норм діючого законодавства, без наміру настання реальних наслідків, які обумовлені ним. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено з досліджених доказів та пояснень учасників по справі, що оспорюваний договір купівлі-продажу підписаний сторонами правочину, учасники договору досягли згоди з усіх істотних його умов, сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі, кошти за договором передано. Після укладання оспорюваного правочину відповідач [PERSON] забрала ключі від житла, оформила договори на своє ім`я з постачальниками комунальних послуг та зареєструвала право власності на спірну квартиру. Продавець [PERSON] змінила зареєстроване місце свого проживання, за даною адресою та звільнила квартиру від власних речей. Жодних належних та допустимих доказів майнової участі позивача [PERSON] в придбанні [PERSON] спірної квартири матеріали справи не містять, як і не містять доказів, що кошти отримані позивачем в борг від батька використано на придбання квартири [ADDRESS] . Посилання сторони позивача, що [PERSON] звернувся до правоохоронних органів зі заявою про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді, не свідчить про доведеність фіктивності та неправомірність дій учасників угоди. Суд відмовляє позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог через їх недоведеність, тому посилання сторони відповідача про обрання позивачем неєфективного способу захісту не має правового значення для вирішення спірного питання. Заперечення представників відповідачів про наявність у позивача, як позичальника оригіналу боргової розписки, що свідчить про погашення ним боргових зобов`язань перед батьком не враховується судом, оскільки не доводить та не спростовує фіктивності правочину купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , що є предметом данного судового розгляду. Суд приходить до переконання, що відсутні підстави для визнання оспореного правочину купівлі - продажу квартири [ADDRESS] недійсним з підстав його фіктивності, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами підстав заявлених вимог. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує на відмову [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed