Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

01 березня 2024 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якій просив суд ухвалити рішення, яким [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 1-3). Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Згідно викладеного у позовній заяві, з [PERSON] , [INFO] позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2001, який розірваний рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , на даний час повнолітній та син [PERSON] , [INFO] , батьками зазначено [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво про народження (повторно) серія [NUMBER] . Відповідно до рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.11.2014 справа № 450/3143/14-ц шлюб, укладений між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] . За доводами позивача, діти проживають разом з ним окремо від відповідача, яка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач не цікавиться особистим життям малолітнього сина [PERSON] , хоча і разом зареєстрована з ним. Починаючи з лютого 2014 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їхній фізичний, моральний та духовний стан, не надає матеріальної допомоги. З огляду на викладене позивач вважає, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та судові витрати, понесені ним в сумі сплати судового збору з відповідача не стягувати. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. 26.03.2024 на адресу суду подала заяву, у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Третьою особою органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради письмові пояснення щодо позову суду не подавались. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження (а. с. 13). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2024 року замінено третю особу Службу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як неналежну, на належну третю особу - Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЄДРПОУ 04056115, що за адресою: 79058, м. Львів, вул. Липинського, 11. Зобов`язано орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 35). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 55). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Цибуля І. Й. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, 26.03.2024 на адресу суду подала заяву, у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. У судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В. В. позовні вимоги підтримав. При ухваленні рішення просив врахувати висновок Органу опіки та піклування від 13.05.2024 № 260001-вих.-67256. Суд, заслухавши доводи представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. Даний позов виник із приводу прав та обов`язків батьків та дітей. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітній та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 20.02.2024, копія котрого долучена до матеріалів справи (а. с. 4). Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] (а. с. 8). Неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади зареєстрований за адресою матері [PERSON] : [ADDRESS] , однак фактично проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Такий перелік підстав для позбавлення батьківських прав батьків по відношенню до їх дітей є вичерпним. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2024 року зобов`язано орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 35). 14 травня 2024 року на адресу суду надійшов Висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих-67256 від 13.05.2024, відповідно до якого встановлено, що в ході підготовки справи до розгляду на засідання комісії з питань захисту прав дитини встановлено, що [PERSON] змінив адресу проживання, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 30.04.2024, складеного відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району Воробйов Р. В. та малолітній [PERSON] за вказаною адресою проживають без реєстрації. Повнолітній син [PERSON] проживає окремо. За даною адресою створені належні умови для виховання та розвитку дитини. [PERSON] повідомив, що він одноосібно виховує дітей. Малолітній [PERSON] зазначив, що постійно проживає з батьком, який забезпечує його усім необхідним. З мамою не спілкується, з днем народженням та святами вона його не вітає. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явилася, про час та розгляд даного питання повідомлена належним чином, однак надіслала заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав. Враховуючи фактичне ухилення від виконання батьківських обов`язків, покладених на [PERSON] чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів дитини, Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 13 травня 2024 року № 260001-вих-67256 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.41-44). Суд погоджується з доводами позивача, що сама відсутність участі матері у вище описаному та загальноприйнятому і зрозумілому процесі підтверджує її повне та систематичне і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо сина, відтак дитина залишилась без материнської опіки і тому є потреба в юридичному врегулюванні статусу та захисту права і законного інтересу дитини. Позбавлення батьківських прав, як крайній захід впливу до відповідача є доречним і співрозмірним у захисті прав та законних інтересів дитини і перевагу слід надати, якнайкращому захисту інтересу дитини, які фактично порушуються з боку відповідача. Очевидним є те, що потрібно провести паралель між крайньою мірою терпимості з боку дитини, права якої порушуються і крайньою безвідповідальністю відповідача. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування і допомогу, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Суду не спростовано доводів, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач не з`явилася, а тому не здобуто жодних доказів, пояснень з цього приводу, які дають підстави вважати, що [PERSON] виконуватиме покладені на неї обов`язки щодо виховання сина. Відповідно до вимог Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо зобов`язані брати участь у їх вихованні. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Вихованням сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних, історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ст. 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю та бере під свою охорону кожну дитину сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Згідно з ч.7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При розгляді справи суд враховує положення Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Враховуючи викладене, суд доходить обґрунтованого висновку, основаного на належних та допустимих доказах, їх аналізу та перевірки доводів сторін, що позовні вимоги є підставними, відповідають вимогам Закону, а тому позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved