Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Позивач просив стягнути з [PERSON] суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 6460 грн., а також стягнути з [PERSON] на рахунок Державної екологічної інспекції Вінницької області відшкодування витрат за оплату судового збору в розмірі 2\~684 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України щодо використання водних біоресурсів на території Гайсинського району, в ході якої встановлено, що громадянин [PERSON] здійснив грубе порушення правил рибальства, незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: рибу виду лящ в кількості 2 шт., карасі в кількості 2 шт., забороненими знаряддями лову одною сітками у кількості 2 штук: 1) довжиною 100 м, висотою 3 м, розмір вічка 45*45 мм; 2) довжиною 70 м, висотою 4 м, розмір вічка 60*60 мм; на [ADDRESS] , що є порушенням ст. ст.\~17,\~27,\~52-1 Закону України «Про тваринний світ»\~та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства». На основі даних результатів перевірки держаним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області, головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №014527 від 27.01.2022. у відповідних графах адмінпротоколу правопорушником надано пояснення, якими вину визнано. Зроблено відповідний опис знарядь незаконного добування (заготівлі0 природніх ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них виготовлена, спеціальних документів, вилучених у [PERSON] від 27.01.2022. Гайсинським районним судом Вінницької області від 29.04.2022 у справі №129/339/22 винесено постанову, якою закрито справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Внаслідок незаконного вилову риби забороненими знаряддями лову відповідачем [PERSON] державі було завдано шкоду на загальну суму 6460,00 грн. Інспекцією було вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом пред`явлення претензії №2384/7/22 від 15.08.2022, однак відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував, а тому позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду. Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.04.2024 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Маргарян А.Д. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вважаючи їх безпідставними. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що 27.01.2021 держаним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області Стадніком І.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення №014527 від 27.01.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративно відповідальності за ч.4\~ст.85 КУпАП\~у якому зазначено, що [PERSON] грубо порушив правила любительської та спортивної риболовлі, а саме, на р. Південний Буг в районі с. Щурівці Гайсинського району Вінницької області, за допомогою забороненого сіткоснастевого знаряддя лову «сітка» довжиною 100 м, висотою 3 м, розмір вічка 45*45 мм; довжиною 70 м, висотою 4 м, розмір вічка 60*60 мм; добув рибу виду лящ в кількості 2 шт., карасі в кількості 2 шт., рибу залишено порушникові на відповідальне зберігання, що є порушенням ст.ст.\~27,\~52-1 Закону України «Про тваринний світ»\~та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства». У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що [PERSON] від підпису у протоколі відмовився. Згідно з описом знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, 27.01.2022 у громадянина [PERSON] було вилучено: сітка №1 - довжиною 70 м, висотою 4 м, розмір вічка 60*60 мм; сітка №2 - довжиною 100 м, висотою 3 м, розмір вічка 45*45 мм. В описі зазначено, що [PERSON] від підпису в описі також відмовився. Як вбачається з копії постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 у справі №129/339/22, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.4\~ст.85-1 КУпАП\~було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно з розрахунком розміру шкоди завданої державі від 31.01.2022, загальна сума заподіяної шкоди становить 6460,00 грн. Згідно з ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. За змістом ст. 40, ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, зокрема, в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; виготовленні, зберіганні, реалізації та застосуванні заборонених знарядь добування тварин. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі складові: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, закон, у вказаних правовідносинах, ставить можливість покладання відповідальності за заподіяну шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Звертаючись до суду з позовом, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області вказувала на те, що 27.01.2022 р. відповідачем [PERSON] було здійснено незаконний вилов риби із застосуванням заборонених знарядь лову, чим заподіяно збитків державі на суму 6460,00 грн. Проте матеріли справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували здійснення відповідачем [PERSON] 27.01.2022 р. вилову біоресурсів (риби), тобто, факту спричинення шкоди державі на заявлену позивачем суму саме безпосередніми діями відповідача. А відповідач у судовому засіданні заперечував здійснення ним вилову риби за допомогою заборонених знарядь лову, як то зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. До позовної заяви позивачем долучено копію постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.05.2022 р. у справі 129/339/22, якою закрита справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Зі змісту постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.05.2022 р. вбачається, що судом при винесенні постанови не вирішувались питання про винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що повістку про виклик в суд на розгляд справи про адміністративне правопорушення [PERSON] не отримував, останньому невідомо про розгляд справи у суді. Це твердження стороною позивача у судовому засіданні не спростоване. Зі змісту постанови не вбачається, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Інших ж доказів винуватості [PERSON] у незаконному вилові риби суду не надано. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених позивачем межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed