Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав.Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем має доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання із відповідачем припинили коли доньці було п`ять місяців, шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. У цьому їй допомагає її чоловік [PERSON] . Відповідач життям та розвитком дитини не цікавиться, з нею не спілкується, матеріально не допомагає. За даних обставин позивачка звернулась до суду з позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що 22.10.2016 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. У даному шлюбі [INFO] року народилась їх спільна донька [PERSON] . Внаслідок суперечок та непорозумінь, які виникали між ними спільне проживання припинили коли доньці було п`ять місяців, а 29.08.2019 року офіційно розірвали шлюб. З часу припинення спільного проживання [PERSON] життям, здоров`ям та розвитком дитини не цікавився, з нею не спілкувався, матеріально у її вихованні не допомагав. З того часу дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. У цьому їй допомагає її теперішній чоловік [PERSON] .. На сьогоднішній день доньці трохи більше семи років, вона вважає своїм батьком [PERSON] , з яким у неї склались довірливі стосунки як між донькою та батьком. Про [PERSON] дитині нічого не відомо, вона про нього ніколи не запитує. За період навчання доньки у дошкільному закладі та початковій школі [PERSON] її навчанням не цікавився. Проти заочного розгляду справи позивачка не заперечує. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач судом повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за відомою адресою проживання, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзив на позов не надав. Представник органу опіки та піклування Городоцької міської ради Єгорова А.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що комісія з питань захисту прав дітей неодноразово відкладала розгляд справи, намагаючись вплинути на батька, переконати його в необхідності підтримувати стосунки з дитиною. Рекомендували [PERSON] налагодити стосунки з малолітньою донькою, не порушуючи її психологічний та емоційний стан, але він навіть не намагався це зробити, не приїжджав до неї, не телефонував. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився, в телефонному режимі повідомив комісію про неможливість явки через зайнятість на роботі та відсутність заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] . У шлюбі її доньки з [PERSON] народилась донька [PERSON] . З самого початку їх спільного проживання стосунки між ними не склались, що призводило до постійних суперечок та непорозумінь, та, як наслідок, розлучення. Вихованням [PERSON] постійно займалась [PERSON] , відповідач життям, здоров`ям та розвитком дитини не цікавився, з нею не спілкувався, матеріально у її вихованні не допомагав. Враховуючи це, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] так як дитина як батька його не знає, а вважає своїм батьком теперішнього чоловіка її доньки [PERSON] , який дуже добре відноситься до неї та допомагає матеріально забезпечувати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою чоловіка позивачки [PERSON] .. Дуже добре знайома та часто спілкується з дочкою [PERSON] . [PERSON] . З часу одруження її брата та [PERSON] вони спільно займаються вихованням дитини. [PERSON] фактично замінив дитині батька, а про [PERSON] [PERSON] ніколи не згадує. На жодному дні народженні дитини вона не бачила [PERSON] та не чула щоб він передавав будь-які подарунки їй. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є кумом позивачки. Дуже добре знайомий та часто спілкується з її дочкою [PERSON] . Йому відомо, що вихованням дитини займається [PERSON] з чоловіком [PERSON] .. [PERSON] знає останнього як батька, а про [PERSON] ніколи не згадує. Під час проведення спільного дозвілля не бачив [PERSON] та не чув щоб той цікавився життям доньки, надавав допомогу, передавав їй подарунки. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2016 року між позивачкою та [PERSON] зареєстровано шлюб. У даному шлюбі [INFO] року народилась їх спільна донька [PERSON] . Рішенням Городоцького районного суду (справа №672/868/19) від 29.08.2019 року шлюб між ними було розірвано. В подальшому, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 14.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Згідно довідки адміністратора сектору реєстрації місця проживання Городоцької міської ради від 01.02.2024 №43-1418 [PERSON] , 2016 року народження проживає разом із матір`ю [PERSON] та [PERSON] , який є її чоловіком. Відповідно до довідки Городоцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Казка» Городоцької міської ради Хмельницької області від 27.02.2024 №4 [PERSON] , [INFO] дійсно відвідувала Городоцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Казка» Городоцької міської ради з 05.06.2019 року до 31.05.2022 року. За свідченням вихователя [PERSON] батько дитини [PERSON] вихованням дитини не цікавився, в садочок не приходив, участі в житті доньки не приймав. Згідно довідки опорного закладу Городоцький ліцей №4 Городоцької міської ради Хмельницької області від 19.03.2024 №88 батько [PERSON] дійсно не цікавиться навчанням своєї дочки [PERSON] та батьківські збори не відвідує. Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 20 червня 2024 року № 230/2024 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям. Після засідання комісії [PERSON] не намагався налагодити контакт з дитиною, не приїжджав до неї, не телефонував. На останнє засідання комісії [PERSON] не з`явився. В телефонному режимі пояснив, що на роботі і не має змоги приїхати. На запитання щодо його позиції стосовно позбавлення батьківських прав, він повідомив, що не заперечує. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач, не зважаючи на спроби комісії з питань захисту прав дітей відновити відносини між батьком та дитиною, жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робив, тобто, він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позиція позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав є цілком аргументованою, зрозумілою і на думку суду забезпечить збереження психоемоційного стану дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved