Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом у якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у 2001 році вона оформила право власності на квартиру, розташовану за вищевказаною адресою, отримала свідоцтво про право власності на житло. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у КП «Бюро технічної інвентаризації м.Сєвєродонецька». Вказала, що вищевказана квартира була пошкоджена внаслідок бойових дій та наразі вона має намір отримати компенсацію за пошкодження житла. З метою реєстрації права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачка звернулася до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації\~ права було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Отримати дублікат свідоцтва про право власності чи реєстраційне посвідчення бюро технічної інвентаризації немає можливості у зв`язку з окупацією м.Сєвєродонецька. Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить задовольнити її позов. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 02 квітня 2001 року Управління житлово-комунального господарства\~ Сєвєродонецького міськвиконкому видало свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Загальна площа квартири становить 23,4кв.м, а відновна вартість на момент приватизації 4 грн. 21 коп. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Свідоцтво видане за розпорядженням №157 від 28 березня 2001 року (а.с.9). На підставі зазначеного свідоцтва право власності [PERSON] на вищезазначену квартиру зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м.Сєвєродонецька Луганської області, записано у реєстрову книгу за №884 від 11.05.2001. Копією технічного паспорту на приватизовану квартиру підтверджується, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Копією паспорта громадянина України позивачки [PERSON] підтверджується, що вона зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 28.09.1984. На даний час є внутрішньо-переміщеною особою (а.с.6-8). З копії домової книги вбачається, що позивачка є єдиною особою, зареєстрованою у вказаній квартирі (а.с.13-17) Оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачений позивачкою при евакуації з м.Сєвєродонецька, яке є тимчасово окупованою територією України. Рішенням державного реєстратора право на нерухоме майно Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області №69118396 від 01.09.2023 позиваці відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що заявником не подано оригінали правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою (а.с.18). На підставі заяви [PERSON] розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023200590000105 за фактом знищення в результаті авіаційного удару квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), м. Сєвєродонецьк Луганської області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Зі змісту рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій вбачається, що державним реєстратором не встановлено наявності зареєстрованого права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зробити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, про надання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації у державного реєстратора немає можливості, оскільки м.Сєвєродонецьк Луганської області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачка втратила документ, що засвідчує її право власності, а отримання дублікату не можливо. Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Позивачкою право власності набуте у 2001 році. Надані позивачкою копії свідоцтва про права власності, технічного паспорту, домової книги, виданої та посвідченої органом, що здійснював реєстрацію права власності на 2001 рік Сєвєродонецьке БТІ з відповідними відмітками про реєстрацію переходу права власності в ній, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Також, відомості у вказаному документі підтверджуються реєстрацією проживання позивача у квартирі з 1984 року по теперішній час. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сєвєродонецьк Луганської області) на теперішній час неможливо, позивачка не може розпоряджатися своїм майном, а також ініціювати питання щодо отримання компенсації за зруйноване житло, що порушує її права власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved