Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Бабій Л.В. звернулася до суду з позовною заявою в інтересах позивача, в якій просить: 1) розірвати шлюб укладений між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 26.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1172; 2) стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] аліменти на користь позивача [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1172. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] . Спільне проживання у сторін не склалося у зв`язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства між сторонами фактично припинені на протязі тривалого часу до подання позовної заяви, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Малолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач аліментів на інших дітей або непрацездатних батьків не сплачує, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від свого доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк, представником відповідача - адвокатом Головко І.В. подано відзив на позовну заяву та після подання позивачем відповіді на відзив, представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач позовну вимогу в частині розірвання шлюбу з відповідачем підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити та не надавати строк для примирення. В частині позовної вимоги про стягнення аліментів, позивач погодилась на зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до частини доходу відповідача на утримання малолітнього сина. Представник відповідача - адвокат Головко І.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, а також не заперечував проти визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання спільного сина в розмірі частини. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 26.08.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1172, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи, що примирення між сторонами неможливе та позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства між сторонами фактично припинені на протязі тривалого часу до подання позовної заяви, суд вважає, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу неможливе, оскільки сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. З огляду на наведене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.12.2016 року, виданим Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1480. Малолітній син\~ [PERSON] \~проживає разом\~з матір`ю\~та перебуває\~на її\~утриманні.\~Доказів того,\~що відповідач\~приймає участь\~у вихованні\~дитини та\~надає допомогу\~на його\~утримання в\~добровільному порядку,\~відповідачем не\~надано.\~Даних про\~те,\~що відповідач\~сплачує аліменти\~на інших\~дітей чи\~непрацездатних батьків\~суду не\~надано, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності\~до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» -\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~достатній для\~її фізичного,\~морального,\~культурного,\~духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Спосіб стягнення аліментів у частині від доходу або у твердій грошовій сумі, визначається, за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільної дитини покладений на обох батьків в рівних частинах. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, відсутність у платника аліментів інших утриманців, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та\~ до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем подання позовної заяви вважається 15.04.2024 року, оскільки позовна заява надійшла до суду засобами електронного зв`язку за допомогою підсистеми «Електронний суд» у зв`язку з чим, аліменти підлягають стягненню з вказаної дати. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі вказаного закону, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved