Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Курдюков В.М. звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2014 року, мають дитину [PERSON] . Також вказано, що з 12.09.2022 року сторони проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, втратили спільні інтереси, почуття, не ведуть спільного господарства, не бажають продовжувати сімейні відносини та прагнуть розірвати шлюб, який фактично припинено з вересня 2022 року. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідачки сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Ухвалою від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у тексті позову зазначив про розгляд справи без його участі та участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] відзив на позов не надала, до суду не з`явилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі суду, причину неявки не повідомила, будь яких заяв не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 року, територіальну підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області, змінено на Хортицький районний суд м. Запоріжжя. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 27.09.2014 року Виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 34. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст.\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає,\~що позов\~в цій\~частині підлягає\~задоволенню,\~оскільки встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечить моральним\~засадам суспільства, та інтересам позивача. Позивачем також надана копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] виданого 16.09.2023 року Сімферопольським районним відділом РАЦС №3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, яке видано за законодавством РФ. Суд не приймає до уваги дане свідоцтво про розірвання шлюбу, оскільки згідно заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією опублікованої 24 лютого 2022 року вбачається, що Україна заявила про розрив дипломатичних відносин без розриву консульських відносин внаслідок чого Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року на сьогодні у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь не застосовуються. Крім того, 1 грудня 2022 року Верховною радою України було прийнято\~Закон "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року". Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 8ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, представник позивача адвокат Курдюков В.М. просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] в користь позивача витрати, понесені позивачем, на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), договір про надання правової допомоги без № від 03.03.2024 року, квитанція про оплату правничої допомоги\~від 04.03.2024 року Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) зазначено: складання позовної заяви 2 год. вартість 2000 грн., представництво інтересів позивача [PERSON] в суді 3 год. вартість 3000 грн., однак адвокат Курдюков В.М. участі у судових засіданнях не приймав, даних про надання додаткових консультацій, складання та направлення суду необхідних процесуальних документів, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що витрати на правничу допомогу, наведені представником позивача у наданих суду документах, є неспівмірними, оскільки не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, складності справи, обсягу наданої правової допомоги. З врахування наведеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім цього, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на приписи ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. покладаються на відповідача.

Outcome: partial