Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 16.10.2004 року у Добрянській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області, актовий запис № 2. Під час перебування в шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що на теперішній час сімейних стосунків вони не підтримють. Причиною розриву стосунків стало зловживання спиртними напоями, на підставі чого в сім`ї виникали постійні сварки. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Неодноразово примирялись, але відповідач не змінює свою поведінку, що призводить ще до більш негативних наслідків. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Наданий подружжю строк на примирення позитивного результату не дав. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій просила позов задовольнити та справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України. Відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 16.10.2004 року у Добрянській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області, актовий запис № 2, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох дітей. Шлюбні стосунки припинені через втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved