Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

27 грудня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 20.02.2020 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.22268.006399983. 07.07.2023 року між АТ "Ідея Банк" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 07072023, за яким до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшли належні АТ "Ідея Банк" права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між АТ "Ідея Банк" і боржниками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 79 062,98 грн, з яких: 37 830,12 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 348,03 грн - сума заборгованості за відсотками, 33 884,83 грн - сума заборгованості за комісіями. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором № Z75.22268.006399983. Відповідач не виконала свій обов`язок та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з цим [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № Z75.22268.006399983 від 20.02.2020 року в розмірі 79 062,98 грн. 21.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" (далі ТОВ "ФК "Інвеструм") та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 13481-04/2021 про надання фінансового кредиту. 30.11.2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 30112021-1, за яким до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшли належні ТОВ "ФК "Інвеструм" права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "Інвеструм" і боржниками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 17 600 грн, з яких: 4 400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 200 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором № 13481-04/2021. Відповідач не виконала свій обов`язок та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з цим [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 13481-04/2021 від 21.04.2021року в розмірі 17 600 грн. За наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну заборгованість за наданими кредитами в розмірі 96 662 гривень 98 копійок, та судовий збір в розмірі 2684 гривні. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача та надав згоду на заочний розгляд справи. Крім того, з урахуванням додаткових пояснень представника позивача Панкратової Т.В. , остання зазначила, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому просила задовольнити їх в повному обсязі, а справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але забезпечила участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Венделя О.М., який з урахуванням відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень, зокрема зазначив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає в повному обсязі, а в разі, якщо суд дійде висновку, що такі вимоги підлягають задоволенню, то позов слід задовольнити частково, оскільки за кредитним договором № 13481-04/2021 від 21.04.2021року відсотки нараховані поза межима строку кредитування, а за кредитним договором № Z75.22268.006399983 від 20.02.2020 року заборгованість за комісією не підлягає стягненню, оскільки умова договору про її сплату є нікчемною, а сплачені відповідачкою кошти на погашення комісії підлягають зарахуванню на погашення відсотків та тіла кредиту. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача - адвоката Венделя О.М., дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.02.2020 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.22268.006399983, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 6), до якого також були підписані таблиця обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту (а.с. 7-8). Згідно з умовами вказаного договору сума кредиту становить 49 999 гривень, процентна ставки - 9,99 % річних, строк кредиту - 60 місяців. 07.07.2023 року між АТ "Ідея Банк" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 07072023, за яким до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшли належні АТ "Ідея Банк" права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між АТ "Ідея Банк" і боржниками (а.с. 13-14). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року (а.с. 15), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 79 062,98 грн, з яких: 37 830,12 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 348,03 грн - сума заборгованості за відсотками, 33 884,83 грн - сума заборгованості за комісіями. Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] (а.с. 116-119) вбачається, що вона активно користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості. Останнє погашення заборгованості було здійснено 27.12.2022 року в розмірі 959,48 гривень. Крім того, судом встановлено, що 21.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" (далі ТОВ "ФК "Інвеструм") та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 13481-04/2021 про надання фінансового кредиту, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 19). Згідно з договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,50 % на добу. Відповідно до договору позики позичальник підтвердив, що самостійно перед укладенням договору повністю ознайомився з правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проектом договору, який відповідає умовам даного договору, та погоджується з ними. Акцептуючи оферту, позичальник підтвердив, що уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього договору, що відповідає його внутрішній волі. 21 квітня 2021 року ТОВ "ФК "Інвеструм" перерахувало на карту відповідача 4400 гривень, що підтверджується довідкою (а.с. 111). 30.11.2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 30112021-1, за яким до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшли належні ТОВ "ФК "Інвеструм" права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "Інвеструм" і боржниками (а.с. 22-23). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року (а.с. 25), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 17 600 грн, з яких: 4 400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 200 грн - сума заборгованості за відсотками. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З наведених обставин справи вбачається, що зі змісту договору № 13481-04/2021 про надання фінансового кредиту від 21 квітня 2021 року, сторони уклали в електронній формі договір про надання кредиту на суму 4400 гривень зі сплатою відсотків за користування ним та погодили строк користування кредитом в 30 днів. Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що після спливу вказаного 30 строку Товариство не має права на нарахування процентів передбачених договором, а має право на отримання грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Проте всупереч зазначеним нормам матеріального права позивачем неправомірно нараховані проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування. Розмір заборгованості за відсотками в межах строку кредитування (30 днів) за період з 21.04.2021 року по 20.05.2021 року включно становить 3300 гривень (4400 х 2,5%) х 30 днів). Вимог про стягнення заборгованості з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено. Отже, внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору утворилася заборгованість позичальника перед кредитором за договором № 13481-04/2021 про надання фінансового кредиту від 21.04.2021 року, яка становить 7 700 грн. станом на 30.11.2023 року, з яких: 4 400 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 300 грн. - сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заборгованості за кредитним договором № Z75.22268.006399983 від 20.02.2020 року. Умовами вказаного договору встановлена щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення пункту кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ "Ідея Банк", щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в розмірі 33 884,83 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, з виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що кошти, які сплачувались відповідачкою на погашення заборгованості зараховувались банком на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Загальна сума погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 27 269,46 гривень. Таким чином, вказана сума в розмірі 27 269,46 гривень підлягає зарахуванню на погашення заборгованості за відсотками та тілом кредиту, а тому заборгованість відповідача за відсотками слід вважати погашеною повністю (27 269,46 - 7348,03). А решта суми (27 269,46 - 7348,03=19 921,43) зараховується на погашення тіла кредиту, та таким чином заборгованість відповідача за кредитним договором № Z75.22268.006399983 від 20.02.2020 року складається лише з тіла кредиту в розмірі 17 908,69 гривень (37 830,12 грн - 19 921,43). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованість за кредитним договором № Z75.22268.006399983 від 20.02.2020 року станом на 30.11.2023 року в розмірі 17 908,69 грн., з яких: 17 908,69 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, заборгованість за кредитним договором № 13481-04/2021 від 21.04.2021 року станом на 30.11.2023 року в розмірі 7 700 грн., з яких: 4 400 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 300 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього заборгованість за обома кредитними договорами в загальному розмірі 25 608 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісім) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 711,06 гривень судового збору (25608,69 гривень х 2684 гривень) / 96662,98 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial