Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»\~ звернулося до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №01.05.2023-100000002 від 01.05.2023 року в розмірі 14840 грн та судові витрати. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 23.02.2024 року цивільна справа за позовом\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості передана за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» посилається на те, що 01.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №01.05.2023-100000002, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до умов договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмір 7000 грн. на 42 календарних дні. В подальшому, 01.05.2023 року позивач перерахував на карту відповідача кредит у розмірі 7000 грн, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту в розмірі 14840 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 7000 грн та процентів у розмірі 7840 грн. Умови договору щодо порядку повернення кредитних коштів відповідач не виконав, а тому допустив порушення зобов`язання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглянути без участі представника відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №№01.05.2023-100000002 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн на 42 календарних дня з дати надання до 11.06.2023 року, із встановленням первинного періоду користування кредиту 14 днів з його надання та періодом «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати починальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів. Ставка «Економ» є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та періоду «Економ». Крім того, договором передбачена ставка «Стандарт» - 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Відповідно до квитанції про електронний переказ коштів №2295621291 від 01.05.2023 року позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 7000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №№01.05.2023-100000002 від 01.05.2023 року вбачається, що заборгованість відповідача становить 14840 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 7000 грн та процентів у розмірі 7840 грн. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Підписавши заявку, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідач [PERSON] добровільно погодився отримати від позивача кредитні кошти, розпоряджатись ними на власний розсуд та повернути у зазначений термін та на зазначених умовах. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі вищевказаної заявки відповідачу було видано кредитні кошти на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за тілом кредиту та процентами не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.02.2024 року утворилася заборгованість в сумі 14840 грн, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та заборгованість в сумі 14840 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved