Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач в особі Департаменту соцального захисту наседлення Запорізької місьї ради звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої суми державної соціальної допомоги зазначивши, що [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 2019 року. У 2021 році, було проведено розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї та проведено перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги. Рішенням від 10.06.2021 встановлено, що відповідач не має права на виплату допомоги (з урахуванням доходів) у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно довідки від 14.06.2021 виданої на ім`я [PERSON] у зв`язку із продовженням виплат під час карантину утворилась переплата тимчасової допомоги за період з 04.08.2020 по 30.04.2021 в сумі 8 517,54 грн. ( 956,68 грн. *9міс - Здн*(956,68/31)). 18.06.2021 року, за вихідним № 03-07/3162 та 08.01.2024 за вихідним № 04.01-06/99 відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачені кошти. Станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості, яка становить 8517,54 грн. повернута не була. Таким чином, вирішити спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до відповідача, залишились без реагування, нараховані кошти відповідачем не повернуті, тому позивач змушений був звернутися до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник позивача\~-\~ [PERSON] \~у судовому\~засідання позовні\~вимоги підтримала\~повністю з\~підстав,\~викладених в\~позовній заяві,\~просила \~позов задовольнити\~повністю. Обгрунтовуючи вимоги Департамненту соціального захисту населення Зааорізької міської ради представник доводила, що абзацем 2\~пункту 2\~ «Порядку\~призначення тимчасової\~державної соціальної\~допомоги непрацюючій\~особі,\~яка досягла\~загального пенсійного\~віку,\~але не\~набула права\~на пенсчійну\~виплату» №1098\~ передбачено,\~ що\~допомога перераховується\~особі \~кожні шість\~місяців з\~урахуванням змін\~ її\~ майнового\~стану та\~середньомісячного сукупного\~доходу і\~виплачується до\~досягнення такою\~особою віку,\~з якого\~вона набуває\~право на\~пенсійну виплату. Під час подання заяви для призначення такої допомоги, особа пред`являє відповідні документи, зокрема довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України; декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги. Оскільки департаментом документально підтверджено, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї відповідача за попередні шість місяців перевищує рівню прожиткового мінімуму для сім`ї та є обставиною, яка безпосередньо впливає на призначення допомоги на догляд, а також вчасне не повідомлення відповідачем Департаменту повної достовірної інформації про доходи сім`ї свідчить про безпідставне набуття відповідачем майна за рахунок іншої особи. Тому, з підстав, передбачених ст.1212 ЦК УКраїни, безпідставно набуте майно має бути повернуто. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила суду, що у неї не було жоднонго умислу приховувати або не повідомляти Департамент про зміни майнового стану. Тим більше, що розмір пенсії її чоловіка підвищився на незначну суму, що на її думку не могло вплинути на призначену допомогу. Просить суд відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зокрема докази, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України). Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-111 від 22.11.2000 держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць. Порядок призначення і виплати щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею затверджений постановою КМУ №1192 від 02.08.2000 (далі - Порядок №1192). Відповідно до п.3 Порядку розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць. При цьому до розрахунку розміру допомоги на догляд беруться: відповідні розміри прожиткового мінімуму щодо кожного члена сім`ї, визначені Законом України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення; - середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців; -шість місяців, які становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням допомоги на догляд. Розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд проводиться відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020р. №632 (п.5 Порядку) Відповідно до п.6 Порядку для призначення допомоги на догляд на запит органу соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його надходження подаються: - відомості про доходи осіб із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - Пенсійним фондом України (у порядку, встановленому Пенсійним фондом України та Мінсоцполітики); - відомості про доходи осіб із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - ДПС (у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном). Органи соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати від підприємств, установ, організацій у строк до 10 календарних днів з дня отримання ними відповідного запиту інформацію, необхідну для проведення перевірок достовірності даних, отриманих від заявника, та для її призначення. Відомості, зазначені в цьому пункті, можуть подаватися органу соціального захисту населення у паперовій та електронній формі. Відповідно до п.7 Порядку для призначення допомоги на догляд заявником подаються такі документи: - заява за формою, встановленою Мінсоцполітики; - декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); - довідка про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою про доходи до декларації додається письмове пояснення із зазначенням розміру доходів; - висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою, встановленою МОЗ за погодженням із Мінсоцполітики (незалежно від того, чи є психічні розлади основною причиною інвалідності);- копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації. Згідно з п.8 Порядку допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги. Для продовження виплати допомоги на догляд на наступний строк подаються документи, зазначені у пункті 7 цього Порядку, крім висновку лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу у разі, коли строк, на який видано висновок, не зазначено. Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: - сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; - закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; - особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. У разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму допомога на догляд перераховується без звернення одержувача допомоги. Органи соціального захисту населення проводять перерахунок раніше призначеної допомоги на догляд з місяця затвердження нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до п.13-1 Порядку якщо внаслідок подання громадянами документів із неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: - отримувачем допомоги самостійно; - за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; - за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються у судовому порядку. Крім того, згідно з пп.1 п.1 постанови КМУ від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 строк виплати … щомісячної грошової допомоги яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органу соціального захисту населення. Згідно з п.2 цієї постанови орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги ….. на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку: … не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, ….; - встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Якщо отримувач допомоги протягом одного місяця з дати скасування карантину не подав заяви та необхідних документів, що не дає змоги провести перерахунок допомоги, органи соціального захисту населення вживають заходів, передбачених абзацами п`ятим - сьомим цього пункту. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем допомоги самостійно; за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Перерахунок проводиться з місяця виплати допомоги, яку продовжено відповідно до підпунктів 1 і 3 пункту 1 цієї постанови, але не раніше ніж з місяця встановлення карантину. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно з ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно з пунктом 1 Порядку №1098 цей Порядок визначає механізм призначення у період з 1 січня 2018 р. по 31 грудня 2020 р. тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті (далі - тимчасова допомога), за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати. Пунктом 2 Порядку №1098 передбачено що призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу, а пунктом 22 встановлено, що виплата тимчасової допомоги і відшкодування витрат на її доставку проводяться за рахунок коштів державного бюджету. [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 2019 року. Згідно довідки Пенсійного фонду України №115 від 12.08.2019 р. про наявний страховий стаж, 26.06.2023 дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату. Відповідно до пункту 6 Порядку №1098 тимчасова допомога призначається з дня, що настає за датою досягнення пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо звернення за тимчасовою допомогою відбулося не пізніше ніж через три місяці після досягнення такого віку. Суд встановив, що на обліку в Департаменті соціального захисту населення Запорізької міської ради перебувала облікова справа [PERSON] , як отримувача тимчасової державної соціальної допомоги особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Порядок призначення та виплати тимчасової державної соціальної допомоги особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року регулюється «Порядком призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1098. Згідно з пунктом 1 Порядку №1098 цей Порядок визначає механізм призначення у період з 1 січня 2018 р. по 31 грудня 2020 р. тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати. Пунктом 2 Порядку №1098 передбачено що призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу, а пунктом 22 встановлено, що виплата тимчасової допомоги і відшкодування витрат на її доставку проводяться за рахунок коштів державного бюджету. Отже, [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 2019 року. Згідно довідки Пенсійного фонду України №115 від 12.08.2019 р. про наявний страховий стаж 26.06.2023 дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату. Відповідно до пункту 6 Порядку №1098 тимчасова допомога призначається з дня, що настає за датою досягнення пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо звернення за тимчасовою допомогою відбулося не пізніше ніж через три місяці після досягнення такого віку. Абзацем 2 пункту 2 Порядку №1098 передбачено, що допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. Згідно з пунктом 5 Порядку №1098 для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення: заяву, документ, що засвідчує особу та реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України; декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги, копію рішення про призначення опікуна (для особи, яку визнано недієздатною). В ході судового розгляду доведено, що 04.04.202 року, [PERSON] повторно звернулась до Департаменту для отримання тимчасової допомоги. В доданій до заяви декларації відповідач вказала членів сім`ї: себе - [PERSON] [INFO] та чоловіка - [PERSON] [INFO] .. У II розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) відповідач вказала, що отримує тимчасову допомогу, а [PERSON] [INFO] отримує пенсію, інших доходів не має. Підпис під заявою та декларацією відповідача свідчить про попередження її про відмову в призначені або припиненні виплати державної соціальної допомоги в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан. Згідно пункту 8 Порядку №1192 у разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. Рішенням Департаменту від 26.02.2020 року відповідачу було призначено тимчасову допомогу на півроку з 04.02.2020 по 03.08.2020 в розмірі 882,68 грн. на місяць. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 року №264 «Про деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом строк виплати державної соціальної допомоги, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Розпорядженнями від 20.07.2020, 02.09.2020, 21.09.2020, 03.11.2020, 15.12.2020, 22.02.2021 року, [PERSON] було продовжено строк виплати тимчасової допомоги на період карантину з 04.08.2020 по 30.04.2021 в сумі 956,68 грн. на місяць. 07.06.2021 року \~ \~ \~ \~відповідач знову звернулась з заявою про призначення тимчасової допомоги з одночасним поданням декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. У розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) відповідач вказала, що отримує тимчасову допомогу, а [PERSON] [INFO] отримує пенсію, інших доходів не має. Крім того Відповідачем надано довідку Пенсійного фонду України про доходи на [PERSON] [INFO] за період грудень - травень 2021 року. Відповідно до пункту 2 Порядку №64 на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів, орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги. Згідно пункту 14 Порядку №1098 розмір тимчасової допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, і середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не може перевищувати 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, на підставі поданих відповідачем даних про доходи сім`ї, департаментом зроблено розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї та проведено перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги. Але, рішенням від 10.06.2021 встановлено, що відповідач не має права на виплату допомоги (з урахуванням доходів) у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує рівню прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно довідки від 14.06.2021 виданої на ім`я [PERSON] , у зв`язку із продовженням виплат під час карантину утворилась переплата тимчасової допомоги за період з 04.08.2020 по 30.04.2021 в сумі 8 517,54 грн. ( 956,68 грн. *9міс - 3дн*(956,68/31)), у зв`язку з чим, надмірно перераховані кошти за період з 04.08.2020 по 30.04.2021 в сумі 8 517,54 грн., на переконання позивача підлягають поверненню. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). Отже, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо повернення надміру виплаченої відповідачці [PERSON] державної соціальної допомоги за період з 04.08.2020 по 30.04.2021 року, яка, на думку позивача, була виплачена їй безпідставно. Виходячи із характеру та суті даного спору, вимог діючого законодавства, суд вважає, що обов`язковому доказуванню під час розгляду даної справи підлягає факт відсутності рахункової помилки позивача при виплаті допомоги відповідачці та недобросовісності (зловживань) з її боку. При цьому, за змістом приведених норм матеріального закону (як загального, так і спеціального) безпідставно набута соціальна допомога може бути стягнута лише за одночасної наявності обох вказаних умов. Наявність хоча б однієї з таких умов виключає можливість застосування загального правила. На правильне застосування вказаних норм звертав увагу Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17. Крім того, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14), в силу чого, саме позивач повинен довести суду відсутність з його боку рахункової помилки при виплаті допомоги відповідачу та недобросовісність з її боку. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що позивач, в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України не надав суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що при виплаті відповідачці державної соціальної допомоги з 04.08.2020 по 30.04.2021 року, остання діяла недобросовісно, допустила будь-які зловживання, зокрема, свідомо, навмисно не повідомила (приховала) обставини, які впливають на призначення та виплату їй такої допомоги. Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачка [PERSON] при зверненні до органу соціального захисту населення в належній спосіб повідомила про склад своєї сім`ї та їх доходи за попередні шість місяців. Державна соціальна допомога, її виплата та продовженння виплати на час карантину у визначеному розмірі відповідала діючому на той час законодавства. При цьому, суд не вбачає в діях відповідач [PERSON] при отриманні державної соціальної допомоги жодних ознак недобросовісності, тобто що вона подала документи із неправдивими відомостями, або не подала відомості про зміни у складі сім`ї, або приховувала обставин, що впливали на виплату їй допомоги, внаслідок чого їй було надміру виплачену вказану допомогу. Як зазначено в п.8 Порядку №1192, у разі виникнення обставин, внаслідок яких виплата допомоги припиняється, отримувач допомоги повинен в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги. При цьому, виплата допомоги на догляд припиняється у разі зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. В даному випадку жодних підстав, передбачених п.8 Порядку №1192, для припинення виплати допомоги відповідачці та виникнення у неї обов`язку повідомити про ці обставини позивачем не наведено та судом не встановлено. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що фактично підставою для припинення виплати відповідачці допомоги стало збільшення розміру пенсії її чоловіка, як члена родини, що з`ясувалось вже після подання нею заяви від 07.06.2021 року. Про збільшення розміру пенсії чоловіка в період отримання допомоги, відповідачка не повідомила, що потягло продовження їй виплати допомоги на час карантину у попередньо визначеному розмірі, хоча вона вже такого права не мала, тобто відповідачка діяла недобросовісно. Такі доводи представника позивача суд вважає неспроможними, оскільки порядком №1192 та іншим нормативно-правовим актом не визначено обов`язку отримувача допомоги повідомляти орган соціального захисту про зміну розміру доходу сім`ї в період виплати допомоги та можливості проведення перерахунку розміру допомоги у зв`язку із зміною розміру доходу. Як вже зазначалось, допомога на догляд призначається на шість або дванадцять місяців, виходячи з середньомісячного сукупного доходу сім`ї за попередні шість місяців перед зверненням. Державна соціальна допомога за період з 04.08.2020 по 30.04.2021 в сумі 8 517,54 грн. була призначена відповідачці за її зверненням на підставі документів про доходи сім`ї за за період грудень - травень 2021 року. При зверненні до УПСЗН ЗМР полл Дніпровському району, позивача також подала усі необхідні документи і, як вже зазначалось, така допомога їй була призначена. Крім того, в силу положень п.6 Порядку №1192 саме на уповноважених осіб органів соціального захисту населення покладається обов`язок перевірити надані особою документи, прийняти відповідне рішення і у випадку призначення (перерахунку) допомоги розрахувати її розмір у відповідності до вимог діючого законодавства. Само по собі продовження виплати допомоги на підставі постанови КМУ №264 у зв`язку з карантином не виключає можливості органу соціального захисту населення зробити запит та отримати відомості про доходи осіб від ПФУ та ДПС, необхідні для розрахунку допомоги та продовження її виплати. Слід зауважити, що у рішенні ЄСПЛ від 26 квітня 2018 року суд звертав увагу, що у випадку, коли компетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Також, як неодноразово зазначав ЄСПЛ (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії», у справі «Трґо проти Хорватії» у), ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Таким чином, підстав, передбачених ст.1215 ЦК України, для стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача надміру виплаченої державної соціальної допомоги [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої суми державної соціальної допомоги в сумі 8 517,54 гривень. На підставі вищевикладеного, в задоволенні цього позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed