Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів, посилаючись на те, що рішенням Новоселицького районного суду від 29 квітня 2022 року було задоволено позов [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування внаслідок ДТП, в якому загинув чоловік [PERSON] , та з МТСБУ було стягнуто в загальному 293243 гривень 77 копійок. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 вересня 2022 року вказане рішення було залишено без змін. 14 жовтня 2022 року на виконання вищевказаної постанови, позивачем відповідно до ст. 18 ЦПК України здійснено виплату присудженої суми на рахунок відповідача в розмірі 290489 гривень 77 копійок. Постановою Верховного суду України від 18 січня 2023 року вказані судові рішення були скасовані та у задоволені позову [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування внаслідок ДТП відмовлено. Тим самим, [PERSON] отримала від позивача кошти без достатньої правової підстави. Крім цього, в послідуючому після скасування рішення районного суду відповідач без достатньої правової підстави зберігала вказані кошти та не повернула їх на його письмову вимогу, а тому просив стягнути з [PERSON] як безпідставно отримані кошти в сумі 290489 гривень 77 копійок, судовий збір сплачений при розгляді позову про стягнення страхового відшкодування в сумі 2754 гривень та судовий збір при поданні вказаного позову в сумі 4398 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2018 року, близько 20 години 10 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», н.з. [NUMBER] рухаючись в с. Костичани Чернівецького району, допустив наїзд на їдучу попереду в попутному напрямку гужову повозку, під керуванням [PERSON] внаслідок ДТП пасажир повозки [PERSON] загинув на місці події. Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] моральну та матеріальну шкоду у зв`язку із смертю її чоловіка [PERSON] 20 квітня 2021 року [PERSON] , діючи від імені малолітніх дітей звернулась до МТСБУ з вимогою про виплату страхового відшкодування на утримання дітей посилаючись на те, що в результаті вищевказаної події загинув їх годувальник. 28 квітня 2021 року МТСБУ відмовило відповідачу у виплаті страхового відшкодування, вказавши, що завдану шкоду відшкодовано винуватцем ДТП в повному обсязі у добровільному порядку, шкода по втраті годувальника буде стягуватися щомісячними платежами до повноліття утриманців, підстав для здійснення регламентної виплати згідно ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не вбачає. Вищевказане рішення МТСБУ було оскаржено в судовому порядку. Так, згідно рішення Новоселицкого районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2022 року по справі задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь страхове відшкодування втрату годувальника в загальному розмірі 293243 гривень 77 копійок. Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 28 вересня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 14 жовтня 2022 року на виконання вищевказаної постанови, відповідно до ст. 18 ЦПК України позивачем здійснено виплату присудженої суми на рахунок відповідача в розмірі 290489 гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 934833 та сплачено судовий збір на користь держави за подання позовної заяви в сумі 2754 гривень. В подальшому, постановою Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 720/1425/21 були скасовані рішення першої та апеляційної інстанцій та в позові до Моторного (транспортного) страхового бюро України - позивачці [PERSON] відмовлено. Ухвалою Новоселицкого районного суду Чернівецької області від 14 березня 2023 року було задоволено заяву про поворот судового рішення та стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 290489 гривень 77 копійок. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 травня 2023 року рішення суду першої інстанції про поворот судового рішення та стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 290489 гривень 77 копійок було скасовано та у задоволенні заяви було відмовлено з тих підстав, що поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, та суди повинні повертати стягнені з відповідача кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених ст. 445 ЦПК України, яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ, яких судом апеляційної інстанції встановлено не було. Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2023 року в даній справі у відкритті касаційного провадження було відмолено. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 1212 ЦК України, оскільки норми спеціального закону не передбачають порядок повернення безпідставно сплачених коштів, як і повернення коштів через подання заяви про поворот виконання рішення суду. 29 квітня 2023 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення безпідставно отриманих коштів, однак до цього часу відповідач кошти не повернула. Відповідно до статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83\~ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~ЦК\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК\~України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Враховуючи на вищевикладене та беручи до уваги, що Верховним судом були скасовані рішення першої та апеляційної інстанцій та в позові [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України було відмовлено, то отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі ст. 1212 ЦК України, суд

Outcome: approved