Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

29.05.2024 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Андрійчук І.В. звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2021 року шлюб між ним та позивачкою розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Відповідачка з 25.02.2022 року проходить службу у Збройних Силах України та фактично не приймає участі у вихованні сина. Позивач [PERSON] самостійно виховує дитину, забезпечує його розвиток, піклується про нього та несе витрати по його утриманню. Разом з тим, позивач не в змозі забезпечувати належний розвиток дитини самостійно, тоді як відповідачка є працездатною та отримує дохід у належному розмірі, а тому може та зобов`язана брати участь в утриманні спільної дитини. У зв`язку із зазначеним, [PERSON] звертається до суду із вимогою про стягнення з відповідачки аліменти на його корись на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 21.06.2024 року до суду від представник позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Разом з тим, оскільки позивачем подано до суду позовну заяву про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь на утримання дитини, то доцільним є припинити стягувати аліменти з позивача на користь відповідачки на утримання сина. У судове засідання позивач не з`явився, його представник надіслала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог підтримала у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без участі відповідачки та її представника, вимоги позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог підтримала, підтвердила факт проживання дитини з батьком та перебування відповідачки на військовій службі, проти задоволення позову не заперечила. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2021 року по справі № 686/17929/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.2014 року. Наразі син проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні, що підтверджується Витягом № 0214-06/286 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.05.2024 року. Водночас, як вбачається із витягу із наказу Міністерства оборони України № 137 від 14.05.2024 року та даними військового квитка серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] проходить військову службу у Збройних Силах України та не бере участь у вихованні сина. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає окремо від сина. При цьому, як вже було встановлено судом раніше, остання є військовослужбовицею та отримує належне грошове забезпечення. Таким чином, суд вважає, що відповідачка зобов`язана та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, суду не надано підтверджень, що остання піклується про сина належним чином та надає матеріальну допомогу на його утримання та забезпечення в добровільному порядку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачка є особою працездатного віку, є військовослужбовицею та отримує відповідне грошове забезпечення, доказів неспроможності сплачувати аліменти останньою суду не надано, виходячи з мінімальних потреб дитини для належного утримання та забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідачки на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 щомісячно, починаючи з 29.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з приводу якої суд зазначає наступне. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даної частини спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Судом з`ясовано, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2021 року по справі 686/17228/21 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено часткового та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 26.07.2021 року і до досягнення ним повноліття. Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується відповідачкою, дитина [PERSON] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.09.2021 року по справі 686/17228/21. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, в порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок держави, так як відповідачка звільнена від його сплати згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved