Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

22.04.2024 від представника позивача до суду надійшла зазначена позовна заява про стягнення з [PERSON] завданих збитків в порядку регресу у розмірі 39797,00 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 27.06.2022\~приблизно о\~12.30\~год.\~по пр.\~Визволителів,\~буд.\~17\~в м.\~Києві,\~ [PERSON] \~керуючи автомобілем\~марки «NISSAN»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~здійснив наїзд\~на металеву\~огорожу.\~Внаслідок вказаної\~дорожньо-транспортної\~пригоди майну\~було завдано\~механічних пошкоджень,\~а їх\~власники понесли\~матеріальних збитків.\~В постанові\~Дніпровського районного\~суду м.\~Києва від\~26.08.2022\~зазначено,\~що вказана\~дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~з вини\~відповідача.\~Представник позивача\~зазначає,\~що на\~дату скоєння\~зазначеної дорожньо-транспортної\~пригоди відповідач\~не мав\~чинного договору\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів.\~Натомість,\~28.06.2022\~власник пошкодженого\~майна -КП\~ШЕУ Дніпровського\~району м.\~Києва повідомив\~Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України про\~дорожньо-транспортну\~пригоду та\~звернувся із\~заявою про\~отримання відшкодування\~шкоди.\~Згідно звіту\~про оцінку\~пошкодженого \~майна вартість\~матеріального збитку,\~завданого власнику\~майна,\~склала 58995,00\~грн.\~На підставі\~наказу про\~відшкодування шкоди\~з фонду\~захисту потерпілих Моторним\~(транспортним)\~страховим бюро\~Україниздійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 37797,00 грн. та понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкод в розмірі 2000,00 грн., а в загальному розмірі фактично понесені витрати Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~Українисклали 39797,00 грн. Представник позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, яку останній проігнорував, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 01.05.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, згідно інформації, наданої Відділом з питань державної реєстрації Охтирської міської ради, відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] відсутні (а.с. 33), у зв`язку з цим суд проводить заочний розгляд справи, про що надав згоду представник позивача, за наявними матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Так відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022, яка набрала законної сили 06.09.2022, у справі №755/5602/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. В описовій частині постанови суду від 26.08.2022 зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення\~водій [PERSON] 27.06.2022 близько 12 години 30 хвилин в м. Києві, пр. Визволителів,17 керуючи транспортним засобом «Nissan Primera 20» н/з [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на металеву огорожу , що призвело до механічних пошкоджень. Своїми діями водій порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України та завдав матеріальних збитків. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В ч. 1 ст. 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч.1 ст.\~22\~ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно вимог ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Обґрунтовуючи вимоги за позовом представник позивача посилався на те, що відповідно до\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу відповідача [PERSON] , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір якої в добровільному порядку останній повертати не виявляє наміру. Натомість, представник позивача не надав суду доказів на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило відшкодування шкоди потерпілій особі, виникла саме з вини відповідача [PERSON] . Так, з дослідженої у судовому засіданні постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022 у справі №755/5602/22 встановлено, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, вчиненого за обставин, вказаних у описовій частині постанови суду, визнано [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. В п.\~8\~постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~від 12.06.2009 № 2 роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно ст. 51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної правової норми вбачається, що обов`язок визначати відповідача у справі покладено на позивача, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Разом з тим, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що обов`язок по відшкодуванню суми страхової виплати лежить на [PERSON] , вина якого встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022 , а [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, позивач не має право на стягнення з нього витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у випадку. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами\~ст.\~ 79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed