Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві посилався на те, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради як дитина, позбавлена батьківського піклування, у зв`язку з тим, що мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27.07.2016, батько [PERSON] відбуває покарання відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 17.08.2017 року. Рішенням виконкому Київської районної у м.Полтаві ради від 12.06.2018 №137 малолітньому [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном над ним [PERSON] . Опікун з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . 11.05.2022 [PERSON] звільнений з місць позбавлення волі умовно достроково. [PERSON] не звернувся до органу опіки та піклування з заявою про повернення йому малолітнього сина [PERSON] , а надав заяву на адресу служби в справах дітей що він не проти позбавлення його батьківських прав відносно сина та зазначив, що він не заперечує щоб вихованням дитини займалася прабабуся [PERSON] . Батько дитини після повернення з місць позбавлення волі взагалі не займається вихованням дитини, не цікавиться його успіхами у школі, не надає матеріальної допомоги на утримання, не займається лікуванням та оздоровленням, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Тому позивач просив суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] також звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] . Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04 квітня 2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 12.06.2018 №137 малолітньому [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27.07.2016, батько [PERSON] відбуває покарання відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 17.08.2017 року. Цим же рішенням [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] (а.с. 7). 11 травня 2022 року [PERSON] звільнений з державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» (а.с. 10). Але і після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] тривалий час з дитиною не проживає, вихованням свого малолітнього сина не займається, обов`язку щодо утримання дитини, готування її до самостійного життя не виконує, про дитину не піклується, взагалі не цікавляться життям сина. Викладене підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності, в тому числі: заявою [PERSON] на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 17.01.2024 року, яка повідомила, що після повернення [PERSON] з місць позбавлення волі він зовсім не займається вихованням сина, навчанням, не дає коштів на його тримання. Місце його проживання [PERSON] невідоме. Вона повністю займається утриманням навчанням та оздоровленням дитини (а.с. 9); заявою [PERSON] на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 02.01.2024 року, який повідомив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] , оскільки матеріально не забезпечує сина, не має роботи та житла. Не заперечує, щоб сином займалася та забезпечувала бабуся [PERSON] (а.с. 11); актом від 23 січня 2024 року обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що умови проживання задовільні. Є необхідні меблі та побутова техніка. Санітарно-гігієнічний стан відповідає нормам. Для виховання і розвитку дитини створено такі умови: Єгор займає окрему кімнату, в якій є диван для сну та відпочинку, стіл для занять, шафа для одягу. У наявності книги та іграшки (а.с. 12); психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] , [INFO] , учня 1-А класу ПСШ №40 Полтавської міської ради, у якій зазначено, що Ізмайлову Єгору 9 років. Дитина з інвалідністю. Перебуває під опікою [PERSON] (прабабусі). [PERSON] займається вихованням хлопця, приділяє велику увагу його навчанню, цікавиться успіхами, сприймає та виконує рекомендації вчителів (а.с. 13); висновком виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.3-5). Таке ставлення відповідача до утримання та виховання своєї малолітньої дитини протягом тривалого часу суд розцінює як ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст.164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам малолітнього [PERSON] . Тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд приходить до наступних висновків. Як вже встановлено судом, відповідач не виконує свого обов`язку з утримання малолітнього сина, [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, судом встановлено наявність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання сина. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За вимогами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні даного рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України. Крім того, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», на час розгляду справи становить 3196 грн.\~ Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] , яка є опікуном дитини, та яка займається вихованням та утриманням дитини, аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітнього [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 31 січня 2024 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

Outcome: approved