Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради в особі Департаменту Житлового господарства про визнання наймачем житлового приміщення та зобов`язання внести зміни в договір найму житлового приміщення. В обґрунтування вимог зазначає, що його прабабця [PERSON] , [INFO] , була основним квартиронаймачем житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , в яку вона вселилися на підставі ордеру № 183 від 06.10.1981 року. [INFO] [PERSON] померла. З 26.07.1982 року сумісно з прабабцею мешкала в казаній квартирі його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що за вказаною адресою він проживає з 26.07.1982 року по теперішній час, про що свідчить довідка з відділу обліку проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 10/5-1039 від 30.08.2022 року. 26.08.2022 року він звернувся до департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою прозміну умов договору найму неприватизованого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю мешкаючи із ним членів родини, які були наймачами. Листом управління йому було відмовлено, оскільки\~наданий пакет документів мав недоліки, а саме: відсутня копія ордеру. 20.06.2023 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська встановлено факт, що позивач є рідним сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач вважає, що після смерті матері він набув прав та обов`язків основного квартиронаймача і просив визнати даний факт в судовому порядку. Також просив зобов`язати Дніпровську міську раду в особі Департаменту Житлового господарства внести відповідні зміни в діючий договір найму займаного житлового приміщення, переоформивши на його ім`я. Правовою підставою позову визначено ст. 106 ЖК України. 18.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив представника Дніпровської міської ради в особі Департаменту Житлового господарства на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач звернувся до суду передчасно, не звертаючись до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради в порядку п. 4 Порядку надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення. Рішенням виконкому Дніпровської міськради № 389 від 23.04.2019 затверджено Порядок надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення. Відповідно до п. 2 Порядку визначено, що надання дозволу на зміну умов Договору здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради відповідного рішення. Крім цього, Порядком визначено перелік документів, які необхідно подати надання такого дозволу, зокрема затверджено форму заяви, яка подається на ім`я міського голови. В свою чергу, позивачем не надано доказів, що він звертався до виконавчого комітету Дніпровської міської ради з відповідною заявою та пакетом документів з метою отримання ним дозволу на зміну умов договору найму спірного житла та отримав відмову від наймодавця, а за таких обставин, позовні вимоги в цій частині є передчасними. Крім того, позовні вимоги не підтверджуються долученням доказів порушення прав позивача саме відповідачем на користування спірним житловим приміщенням, зокрема відмову в укладанні з ним договору найму житлового приміщення та не надано доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві, зокрема доказів постійного проживання із наймачем та ведення із ним спільного господарства та доказів постійного проживання в спірній квартирі. Сам факт реєстрації Позивача в спірній квартирі не є доказом його фактичного проживання. За викладених обставин, довідка з відділу обліку проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 10/5-1039 від 30.08.2022 не може підтверджувати факт постійного проживання позивача в спірній квартирі. Вказує, що пред`явлено позовну заяву до неналежного відповідача, адже надання дозволу на зміну умов Договору здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради відповідного рішення. Таким чином, повноваженнями щодо змін умов договору наділений лише виконавчий комітет Дніпровської міської ради. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. 27.10.2023 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій він спростовував доводи відповідача викладені у відзиві. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі посилаючись на підстави зазначені у позові. Представник відповідача Дніпровської\~міської ради\~в особі\~Департаменту Житлового\~господарства у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особі має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 19,56 кв.м., на підставі Ордера № 183 від 06.10.1981 року, про що свідчить копія карточки квартиронаймача (а.с. 10). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] з 03.12.1981 року по 22.02.1990 року, [PERSON] з 26.07.1982 року по 15.02.2019 рік та [PERSON] з 26.07.1982 року по теперішній час, що підтверджується листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб № 10/8-1039 від 30.08.2022 року (а.с. 20). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 02.11.1989 року. (а.с. 16). Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2023 року (а.с. 21-22). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 11.12.2018 року. (а.с. 17). Згідно довідки про склад сім`ї № 5486 від 26.08.2022 року, станом на 26.08.2022 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована одна особа: [PERSON] (а.с.19). Позивач вказує, що він з 1982 року по теперішній час проживає в вище зазначеній квартирі та має намір вчинити дії щодо зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення, у зв`язку зі смертю мешкаючих із ним членів родини. Дана обставина підтверджується наданими у судовому засідання поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , актом обстеження квартири (а.с. 50), договором поставки (а.с. 51), актом виконаних робіт (а.с. 55) та іншими матеріалами. З метою врегулювання даного питання, [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на зміну умов договору найму, однак, листом директора Департаменту Житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/16-2521 від 18.11.2022 року йому було відмовлено у вчиненні даних дій з причини відсутності ордеру про вселення у житлове приміщення, а тому правові підстави для вчинення даних дій відсутні (а.с. 6). Згідно наданої у матеріали справи довідки КП «Жилсервіс-2» Чечелівського району Дніпровської міської ради вбачається, що в документах архіву КП «Жилсервіс-2» Чечелівського району Ордер на квартиру [ADDRESS] , відсутній. (а.с. 10-а). Аналізуючи доводи позивача, суд виходить з наступного. Статтею 29 ЦК України,\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України,\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК України,\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України,\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, відповідно до\~ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою\~статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2\~статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. За змістом\~статті 103 ЖК України,\~договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України,\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЖК України,\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Згідно\~ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який с єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до\~ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Тобто, в даному випадку, між сторонами наявний спір і відповідач при прийнятті рішення, яке стало підставою для звернення до суду, керувався вимогами чинного законодавства. У зв`язку з відсутністю ордеру на спірну квартиру, позивачу було відмовлено в розгляді питання про зміну умов договору найму житла, чим обмежуються його житлові права. У зв`язку з цим, у позивача немає іншої можливості, ніж звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідач до цього часу не пред`являв до позивача жодних претензій щодо його незаконного проживання в квартирі, яка не вибувала з користування позивача з 1982 року, претензій або позовних заяв щодо права власності та користування на дану квартиру від будь-яких осіб не надходило. У зв`язку з цим, суд вважає доведеним факт набуття позивачем рівного з наймачем права користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ,\~який з\~1982\~року був зареєстрований та проживав на законних підставах, як член сім`ї наймача у спірній квартирі, і в зв`язку з чим набув рівного, з іншими членами сім`ї наймача, права користування жилим приміщенням. Будь-яких доказів про наявність іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання [PERSON] наймачем неприватизованого жилого приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог про зобов`язання Дніпровської міської ради в особі Департаменту Житлового господарства укласти з позивачем договір найму зазначеної квартири, суд вважає що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки прийняття рішень про зміну умов договору найму житлових приміщень відноситься до дискреційних повноважень виконавчого комітету Дніпровської міської ради. Питання зобов`язання відповідача приймати будь-яке конкретне рішення не відноситься до компетенції суду, адже суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до виключної компетенції органів місцевого самоврядування. Суд може за наявності достатніх на те правових підстав визнати неправомірними дії відповідача або визнати неправомірним необґрунтоване зволікання з розглядом того чи іншого питання, однак не може перебирати на себе функцію дозвільного органу, яка не покладена на суд законом. Що стосується посилань представника відповідача по справі, щодо пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача Дніпровської міської ради в особі Департаменту Житлового господарства, оскільки відповідно до п. 2 Порядку надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення, дозвіл на зміну умов договору найму здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради відповідного рішення, то дані посилання є необгрунтованими та безпідставними виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням виконавчого комітету міської ради від 23.04.2019 року за № 389 було затверджено Порядку надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення (а.с. 33-35). Відповідно до п. 2 вищезазначеного Порядку, дійно надання дозволу на зміну умов Договору здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради відповідного рішення. Але, здійснення дій по підготовці рішення, проводиться уповноваженою особою Департаментом житлового господарсьва Дніпровської міської ради. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем долучено відмову Дніпровської міської ради в особі Департаменту житлового господарства (а.с. 6) в підготовці проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради про зміну умов договору найму. Тому, суд прийшов до висновку, щодо належності відповідача Дніпровської міської ради в особі Департаменту Житлового господарства за даними позовними вимогами. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 6 Закону України «Про судовий збір»\~у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, заявивши 2 немайнові вимоги: про визнання наймачем житлового приміщення та зобов`язання внести зміни в договір найму житлового приміщення. При цьому позивач долучив до позову квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. Оскільки судом задоволено лише одну позовну вимогу немайнового характеру, а в задоволені іншої відмовлено, то з позивача на користь держави слід стягнути недоплачений судовий збір, що становить 1073,60 грн., а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial