Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У грудні 2023 року представник позивача адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до відповідача [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини та зменшення розміру аліментів. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 грудня 2023 року зазначену цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Матеріали цивільної справи надійшли на адресу Носівського районного суду Чернігівської області 14 лютого 2024 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/1472/19. Від указаного шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . У ході бесіди з відповідачем позивачеві стало відомо, що він не є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим позивачем ініційовано проведення ДНК-експертизи, яка підтвердила факт того, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , а тому позивач просить суд виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області по справі № 741/821/19 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20 травня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки позивач не є біологічним батьком [PERSON] , то це припиняє обов`язок позивача утримувати дитину та є істотною умовою для зменшення розміру аліментів. А тому представник позивача просила суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 квітня 2024 року. Протокольною ухвалою суду від 10 квітня 2024 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 26 червня 2024 року для здійснення повторного виклику в підготовче судове засідання сторін. У підготовчому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, пояснив, що дитина [PERSON] не знає його, як свого батька, спілкується та вважає своїм батьком зовсім іншого чоловіка - свого біологічного батька. Також просив суд не стягувати з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, у якій просила задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі. Відповідач у підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, пояснила, що дійсно позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Сумнівів у правдивості та правильності висновку генотипоскопічного дослідження від 18 вересня 2023 року № 39752, проведеного медико-генетичним центром «Мама Папа», вона не має. Представник третьої особи Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, начальник відділу направила до суду заяву, у якій просила розглянути справу без представника відділу (а. с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд робить висновок, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за результатами підготовчого судового засідання ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували між собою в шлюбі з 09 березня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 05 жовтня 2020 року, шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] в м. Носівка Чернігівської області народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 8, на звороті). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] в м. Носівка Чернігівської області народився [PERSON] , про що 18 вересня 2018 року Носівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено актовий запис № 61. Батьком дитини [PERSON] записано [PERSON] , громадянина України, а матір`ю - [PERSON] , громадянку України (а. с. 9). Судом установлено, що позивач не визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а відповідач підтверджує, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Згідно з висновком дослідження від 18 вересня 2023 року № 39752 медико-генетичного центру «Мама Папа» (ліцензія МОЗ № 1168 від 03.10.2016), виходячи з результатів дослідження, ймовірність батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , становить 0%. [PERSON] , [INFO] , виключається як біологічний батько [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Суд вважає, що достатніми підставами для внесення змін до актового запису цивільного стану в розумінні ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є наявність рішення суду про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. З урахуванням проведеного генетичного дослідження, яким встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] виключається, ураховуючи визнання відповідачем цього дослідження та позову в цілому, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] даних про нього як про батька дитини є обґрунтованою. Оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлено відсутність кровного споріднення між позивачем [PERSON] та дитиною [PERSON] , то вказана позовна вимога підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про зменшення розміру аліментів, які стягнуті з позивача на користь відповідача, суд бере до уваги нижченаведені норми чинного законодавства. Положеннями розділу ІІІ СК України визначено права та обов`язки матері, батька і дитини. Згідно з цими положеннями факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, які передбачені вказаним вище розділом ІІІ СК України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає лише з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. В особи, яка не визнана батьком дитини, такого обов`язку не виникає. У відповідності до приписів ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Сплата аліментів за судовим наказом чи рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2019 року ухвалено стягувати з позивача на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20 травня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача, з 1/3 частини його заробітку (доходу) до 1/4 частини його заробітку (доходу), посилаючись при цьому на те, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] та, відповідно, не зобов`язаний сплачувати аліменти на його утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитину, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Позовна вимога про зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/821/19 від 30 жовтня 2019 року, є фактично похідною від позовної вимоги про виключення актового запису про позивача як батька з актового запису про народження дитини. Припинення стягнення аліментів на одну з двох дітей за рішенням суду, покладатиме на державного виконавця обов`язок стягнення аліментів лише на одну дитину, тобто за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка вибула із аліментних правовідносин (ч. 3 ст. 183 СК України застосована за аналогією закону ч. 1 ст. 10 СК України). Відповідно до ч. 5 ст. 182 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, вимога позивача про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини його заробітку до 1/4 частини, на переконання суду, є законною та обґрунтованою, а тому суд уважає за можливе позов в цій частини задовольнити також. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2147,20 грн, що підтверджується відповідними квитанціями АТ «Таскомбанк» від 23 листопада 2023 року (а. с. 1, 2). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Решту судових витрат по сплаті судового збору суд залишає за позивачем, ураховуючи його клопотання про це. На підставі викладеного та

Outcome: approved