Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила: - стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 39538,20 грн за період з січня 2018 року по січень 2024 року у виконавчому провадженні №69463157. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 25.01.2018 у справі №136/57/18 Липовецьким районним судом Вінницької області видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, аліменти стягувати з 15.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.06.2022 у справі 136/589/22 було змінено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімум, встановленого для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 3138,75 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від 11.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Липовецьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦКУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження за №69463157, однак відповідач ухиляється від сплати аліментів і будь-якої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, не надає. В наслідок не виконання судового рішення за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 64900,74 грн, а сукупний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів є 39538,20 грн. Ухвалою суду від 05.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що згідно судового наказу від 25.01.2018 у справі №136/57/18 Липовецьким районним судом Вінницької області стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, аліменти стягувати з 15.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17.06.2022 у справі 136/589/22 було змінено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімум, встановленого для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 3138,75 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від 11.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що Липовецьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦКУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження за №69463157, проте відповідач нерегулярно сплачував аліменти на утримання їх спільної із позивачем дитини, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам в розмірі 64900,74 грн. Суд звертає увагу, що відповідач, будучи належним чином повідомлений своїх заперечень проти позову та доказів на спростування обставин зазначених у позові не надав у строк визначений в ухвалі суду від 05.04.2024. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Таким чином формула визначення розміру пені така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. Відповідач був зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти, проте як встановлено судом, робив це нерегулярно, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Розраховуючи заборгованість, відповідача, позивач посилалася на загальну суму неустойки за прострочення сплати аліментів, яка склала - 39538,20 грн. Суд погоджується з таким розрахунком, оскільки він враховує суми аліментів які щомісячно мав сплачувати відповідач та кількість днів заборгованості з січня 2018 року по січень 2024 року * 1 %. При цьому суд зазначає, що згідно ст. 20 СК України застосування позовної давності до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. У ч. 2 цієї ж статті вказано, що у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Перелік статей, зазначений в ч. 1 є вичерпним і ст. 196 СК України не входить до цього переліку. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 39538,20 грн за період з січня 2018 року по січень 2024 року у виконавчому провадженні №69463157, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується главою 8 ЦПК України і з огляду на те, що позов задоволено повністю, позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що його слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved