Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

04 червня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №2325 - будинку за адресою: [ADDRESS] з приватизованою земельною ділянкою площею 0,25 га, укладеного 22 травня 1998 року на товарній біржі «Нерухомість-Південь» між ним та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 22 травня 1998 року позивач за договором купівлі-продажу нерухомого майна №2325 придбав у [PERSON] в інтересах, від імені та за дорученням якої діяла [PERSON] (на підставі довіреності від 02 травня 1998 року, реєстровий №13) будинок за адресою [ADDRESS] , житловою площею 39,1 кв.м. з приватизованою земельною ділянкою площею 0,25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №06386, реєстровий №362 від 21.10.1994 року, виданого на підставі рішення Михайло-Ларинської сільської ради народних депутатів від 14.03.1994 року за №133. Вказаний договір був укладений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» та був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю» за №2325 від 22 травня 1998 року. Договір сторонами був повністю виконаний та 15 червня 1998 року договір було зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за реєстровим №284. З вказаного часу у будинку за адресою [ADDRESS] постійно проживає позивач. Нещодавно у позивача виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, а саме відчужити вказаний будинок на користь іншої особи та оформити право власності на земельну ділянку під будинком площею 0,25 га. Однак, нотаріально договір купівлі-продажу будинку не посвідчувався, та на даний час нотаріальне укладення даного договору неможливе, що змусило позивача звернутися за захистом свого права до суду. Ухвалою від 07 червня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 17 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 27 червня 2024 року представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У зв`язку з відсутністю відповідача за останньою відомою суду адресою, її сповіщення здійснено шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади. Третя особа Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про дату, час та місце судового засідання повідомлена належно, пояснень чи заперечень суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від них заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено Миколаївський район Миколаївській області. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 травня 1998 року, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав будинок за адресою: [ADDRESS] - а (а.с.11). Згідно договору, вказаний житловий будинок належить продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14 листопада 1989 року, зареєстрованого Миколаївський обласним бюро технічної інвентаризації, реєстровий №284 від 14 листопада 1989 року. Згідно з п.5 зазначеного договору будинок проданий за 6500 грн., що отримані продавцем до реєстрації договору та належить новому власнику [PERSON] . Відповідно до п.6 договору продавець засвідчив, що зобов`язується звільнити будинок від усього майна та здійснити виселення та виписку усіх, хто у ньому мешкає не пізніше 01 червня 1998 року, а покупець дає згоду на проживання продавця до цього строку. Вказаний договір укладено на товарній біржі «Нерухомість-Південь», зареєстровано у журналі реєстрації біржових угод за №2325 від 22 травня 1998 року, та в подальшому нотаріально не посвідчувався. 15 червня 1998 року договір було зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за реєстровим №284. В той же час, позивач позбавлений можливості розпорядження своїм майном з огляду на положення ст.227 ЦК УРСР 1963 року. Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди. Позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу спірного будинку між ним та відповідачем, його виконання та обставин, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди. Таким чином, суд вважає можливим захист прав позивача шляхом визнання вказаного договору дійсним.

Outcome: approved