Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість станом на 31.03.2024 у сумі 12\~218,48 грн., з яких основна сума заборгованості 8\~177,00 грн., інфляційні втрати в сумі 3\~325,21 грн., 3% річних у сумі 716,27 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 3\~028,00 грн. Також заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн. У обґрунтування свого позову зазначає, що у 2013 році рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку під назвою ОСББ «Б.Вишневецького-97». Протоколом №2 загальних зборів співвласників від 30 серпня 2016 року затверджено статут в новій редакції, а також обрано головою об`єднання [PERSON] . У подальшому головою правління ОСББ «Б.Вишневецького-97» обрано [PERSON] . Протоколом № 1/2021 від 26 січня 2021 року, а саме пунктом №2 було затверджено проект кошторису об`єднання з розрахунку (сума) 5,00 грн. за один квадратний метр загальної площі. Згідно договору купівлі-продажу від 30 квітня 2021 року власником квартири [ADDRESS] , стала [PERSON] . Так як відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та споживав послуги, що надавались ОСББ «Б.Вишневецького-97», між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу утримання будинку та прибудинкової території. Станом на 01.03.2024 сума заборгованості за особовим рахунком Відповідача складає 8 177 грн. 00 коп. 12 червня 2023 року листом №8 та 13 лютого 2024 року листом № 26 Відповідача було повідомлено, що протоколом № 1/2021 від 26.01.2021 було затверджено розмір платежу на утримання будинку та прибудинкової території 5,00 грн. за кв.м. загальної площі квартири, та направлено вимогу про необхідність терміново оплатити заборгованість. Співвласник багатоквартирного будинку [ADDRESS] - [PERSON] зобов`язана сплачувати внески на утримання вищевказаного будинку, однак не виконує своїх обов`язків, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за період з 01.05.2021 по 31.03.2024 у сумі 8 177 грн. 00 коп. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 3325,21 грн. та 3% річних у сумі 716,27 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 20.05.2024, яке відкладено до 01.07.2024. Ухвалою суду від 01.07.2024 повернуто Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Б. Вишневецького 97» заяву про зменшення розміру позовних вимог від 10.05.2024 без розгляду; заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б. Вишневецького 97» про зменшення розміру позовних вимог від 31.05.2024 залишено без розгляду. Ухвалою суду від 01.07.2024 провадження у цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б. Вишневецького 97» до [PERSON] в частині стягнення боргу у сумі 8177 грн. закрито. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що нею повністю погашено суму боргу, заперечила проти задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, просила також зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б. Вишневецького 97» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 38553503. Відповідно до Статуту позивача, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх передбачених платежів, передбачених законодавством та цим Статутом (п.1 р. 1). Одним із джерелом фінансування об`єднання є внески та платежі співвласників (п.1 р. 4). Пунктом 2 р. 4 Статуту передбачено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. У пункті 2 р. 5 Статуту передбачено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до витягу з протоколу № 1/2021 від 26.01.2021 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, затверджено кошторис та членські внески за обслуговування будинку [ADDRESS] » у розмірі 5 грн. за 1 кв.м. загальної площі помешкання. Нарахування за новим тарифом здійснювати з 01.02.2021. Позивач скеровував на адресу відповідача вимоги від 12.06.2023 № 8, від 13.02.2024 № 26 про сплату заборгованості з обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території. Заборгованість по внескам нарахована позивачем за період з 01.05.2021 по 13.02.2024 у сумі 8177 грн. Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до\~ ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово\~-\~комунальні послуги»\~ до житлово-комунальних\~послуг належать: 1)\~житлова послуга\~-\~послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком. Послуга\~з управління\~багатоквартирним будинком\~включає: забезпечення\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньо будинкових\~приміщень та\~прибудинкової території,\~якщо прибудинкова\~територія,\~за даними\~Державного земельного\~кадастру,\~знаходиться у\~власності або\~користуванні співвласників\~багатоквартирного\~будинку\~відповідно до\~вимог законодавства,\~виконання\~санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування\~внутрішньо будинкових\~систем (крім\~обслуговування\~внутрішньо\~будинкових систем,\~що\~використовуються для\~надання відповідної\~комунальної послуги\~у разі\~укладення індивідуальних\~договорів з\~обслуговуванням внутрішньо\~будинкових систем\~про надання\~такої\~послуги,\~за\~умовами яких\~обслуговування таких\~систем здійснюється\~виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю\~електричної енергії\~для забезпечення\~функціонування спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; поточний\~ремонт спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У постановах Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц, від 25 червня 2020 року у справі 520/16591/16-ц сформульована правова позиція про те, що обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника частини квартири незалежно від факту його реєстрації чи проживання у житловому приміщенні. З моменту набуття відповідачем права власності на квартиру [ADDRESS] , в силу норм житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у неї виникли правовідносини, які полягають у виконанні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Згідно зі ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач своєчасно не вносила платежі по обов`язковим внескам співвласників будинку, а отже має нести відповідальність за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Суд враховує, що ані у протоколі № 1/2021 від 26.01.2021, ані у Статуті не зазначено кінцевий термін внесення платежів. Представник позивача з посиланням на докази такий термін також у судовому засіданні не вказала, тому суд застосовує положення ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де зазначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно із ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, у відповідача обов`язок по сплаті внесків настає не пізніше 30 числа кожного місяця. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено вище, боржник своєчасно не сплачувала внески, а тому позивач має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Однак, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком указаних нарахувань. Обов`язок вносити внески у співвласників виникають щомісячно до 30 числа кожного місяця. Отже, платіж рахується простроченим з 01 числа кожного наступного місяця, а тому тільки з 01 числа позивач може нараховувати інфляційні втрати та 3% річних. Щомісячний платіж відповідача становить 240,50 грн. (а.с. 26). Крім того, сума заборгованості 8177 грн., згідно розрахунку позивача, виникла за період з 01.05.2021 по 13.02.2024. Натомість позивач нараховує і інфляційні втрати, і 3 річних саме з суми боргу 8177 грн., починаючи з 01.05.2021. Однак, станом на 01.05.2021 у відповідача відсутня заборгованість по внескам, оскільки вона право власності набула лише 30.04.2021. Отже, обов`язок по сплаті внесків у відповідача виник з травня 2021 року, перший платіж за травень 2021 року відповідач повинна внести до 31.05.2021 і тільки з 01.06.2021 у позивача виникає право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних саме на суму боргу, що виникла станом на 01.06.2021 240,50 грн. Так само, позивач має право нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних за червень 2021 року з 01.07.2021 із суми боргу, що виникла станом на 01.07.2021 240,50 грн. Отже, судом обчислені інфляційні втрати та 3 % річних за кожним щомісячним платежем окремо, виходячи із щомісячної суми боргу 240,50 грн., починаючи з 1 числа наступного місяця до 29.02.2024 інфляційні втрати та 31.03.2024 3% річних (в межах заявленого до стягнення періоду). Таким чином, інфляційні втрати, які слід стягнути з відповідача, становлять 1158,61 грн. За таким самим розрахунком слід нараховувати 3% річних, які становлять 337,32 грн., які підлягають стягненню з відповідача. За таких обставин суд повно всебічно розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, вважає, що позов слід задовольнити частково на суму 1495,93 грн., у решті позовних вимог слід відмовити. Що стосується питання про розподіл судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Відповідач є інвалідом ІІ групи, тому звільнена від сплати судового збору. Тому судовий збір пропорційно задоволеним вимогам слід компенсувати за рахунок держави. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн., з яких вартість наданої правничої допомоги 5000 грн., «гонорар успіху» - 2000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання юридичних послуг від 25.03.2024, укладений з адвокатом Циндою Л.Г., згідно якого останній зобов`язувався підготувати позовну заяву щодо стягнення коштів та супроводжувати справу у суді першої інстанції. На підтвердження факту надання послуг складається акт надання правової допомоги/юридичних послуг. Як вбачається з акту надання правової допомоги/юридичних послуг, адвокатом надані такі послуги: дослідження документів, правовий аналіз обставин справи вартістю 1500 грн., надання правової інформації, усних консультацій і роз`яснень з правових питань щодо правового захисту інтересів клієнта вартістю 500 грн., складання та подання до суду позовної заяви вартістю 2000 грн., складання та подання до суду заяви про зменшення позовних вимог вартістю 500 грн., прийняття участі у судовому засіданні вартістю 1000 грн., гонорар успіху у разі задоволення позовних вимог вартістю 2000 грн. Відповідач просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки заявлена сума 7000 грн є неналежно обґрунтованою та неспівмірною із складністю цієї справи, наданими адвокатом послугами, не відповідає критерію таких витрат, розумності їх розміру. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а. Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст.\~1\~Закону\~України\~«Про адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» від\~05.07.2012\~№\~5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до ст.\~19\~Закону\~№\~5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі ст.\~30\~Закону №\~5076-VI гонорар\~є формою\~винагороди адвоката\~за здійснення\~захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правничої\~допомоги клієнту.\~Порядок обчислення\~гонорару (фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Дійсно, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц. Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~№23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Проаналізувавши матеріали справи та обставини справи, суд приходить до висновку, що правнича допомога позивачу з боку адвоката дійсно була надана. Дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами). Так, вивчення документів, надання усної консультації, написання заяви про зменшення розміру позовних вимог не можуть бути виділені як окремий вид надання правничої допомоги, оскільки консультації є невід`ємною частиною роботи адвоката. Складання клопотань також є складовою підготовки до розгляду справи. Подання заяви про зменшення розміру позовних вимог зумовлено повною сплатою відповідачем суми боргу. Указана справа є малозначною справою, розглядається в спрощеному позовному провадженні, містить невеликий об`єм поданих доказів, що не потребує надмірного вивчення та аналізу судової практики саме у цій категорії справ, ціна позову складає 12218,48 грн. Отже, розмір витрат на правничу допомогу є занадто завищеним і не відповідає попередньому розрахунку витрат, заявленому у позові. Суд вважає, що підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу у сумі 2500 грн. при цьому суд зазначає, що позовні вимоги задоволені частково, а тому підстав стягувати «гонорар успіху» не вбачається.

Outcome: partial