Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

06 жовтня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника [PERSON] за ордером адвоката Олійник О.М. до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування. В якій прохали : встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 1984 року і до 11.04.2021 за адресою: [ADDRESS] ; змінити черговість одержання права на спадкування та надати [PERSON] право спадкування після померлої [INFO] [PERSON] разом із спадкодавцем першої черги за законом [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] , вже понад 39 років проживає за адресою: [ADDRESS] . В 1982 році познайомився зі своєю майбутньою цивільною дружиною - [PERSON] , на той час разом працювали у відділі головного конструктора по двигунобудуванню Заводу ім. Малишева. Згодом почали проживати разом як чоловік та дружина без офіційної реєстрації шлюбу. З 1982 по 1984 рік мешкали в кімнаті [PERSON] у гуртожитку від заводу, по [ADDRESS] . В 1984 році колишній чоловік [PERSON] запропонував виписатися з квартири [ADDRESS] , натомість вони мали сплатити йому 3500,00 рублів. [PERSON] розрахувався із ним власними коштами, збереженими ще до знайомства із [PERSON] . Чоловік виписався, а вони в`їхали у квартиру. З того часу безперервно мешкали однією родиною у вказаному житлі. З дружиною жили дуже добре, майже не сварилися, подорожували, вели активний спосіб життя. Поряд із цим слід зазначити, що із сином від першого шлюбу [PERSON] , який є відповідачем за цим позовом, спілкувалися дуже мало. Він ніколи не приїжджав на день народження матері, інші свята, у нього немає жодної світлини, де вони були б зображені разом 27 січня - у день, коли вона народилася. При цьому ніяких конфліктів не було. З першого дня сімейного життя забезпечували себе самі, без будь-якої сторонньої допомоги, [PERSON] не пам`ятає жодного разу, коли б відповідач грошима допоміг своїй матері. Так само відбулося, коли Світлана захворіла. В лютому 2021 року [PERSON] потрапив до лікарні - він онкохворий, має діагноз - мієлофіброз (хвороба крові), 10 днів лікувався на стаціонарі, виписався і потрапив додому ввечері 26 лютого, це була п`ятниця. [PERSON] лежала у ліжку із температурою, почувалася погано, перед цим вона була у сімейного лікаря, який оглянув її і призначив медикаментозне лікування. Зранку наступного дня вона пішла заварити собі чаю і знепритомніла, [PERSON] одразу ж викликав швидку допомогу. 27 лютого 2021 року [PERSON] потрапила до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» і звідти вже не повернулася. В лікарні їй ставало дедалі гірше і 01.03.2021 її перевели у реанімаційне відділення. [PERSON] був діагностований COVID-19 вірус ідентифікований. В перші тижні її перебування в реанімації [PERSON] витратив усі свої заощадження. Після того, як суми за ліки стали непідйомними - по 10-12 тис. грн за одну ампулу, [PERSON] побіг по друзях та знайомих позичати кошти. Загалом лікування [PERSON] обійшлося у 140-145 тис. гривень, з яких 67 тис. позивач позичив у своїх друзів та знайомих. Ситуація була настільки складною, що через керівництво НТУ «Харківський політехнічний інститут», де [PERSON] працює провідним науковим співробітником, був вимушений звернутися за допомогою до міської влади. Відповідач двічі приїжджав до матері. На початку її перебування у лікарні (тоді він витратив 400 грн.) і вдруге, після дзвінка невістці із проханням привезти бульйон з домашньої курки. 14 березня 2021 року відповідач приїхав без бульйону, але на підпитку, його зупинили поліцейські, склали протокол, а в подальшому суд притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Більше до матері він не приїжджав. На прохання [PERSON] допомогти грошима, невістка відповіла, що коштів вони не мають. Фінансові витрати - це однин аспект ситуації, але [PERSON] потребувала ще й іншого догляду, треба було готувати їжу, прати одежу, привозити у лікарню. Окрім того, [PERSON] також повинен був працювати, заробляти кошти, аби лікувати дружину. З цих причин не міг взяти відпустку за свій рахунок. Складно описати словами життя у той період, з усіх сил намагався витягнути кохану людину, робив все і більше, аби їй допомоги. [INFO] вона померла. [PERSON] не дуже добре пам`ятає похорони і деякий період після цього. Пам`ятає, що із [PERSON] спілкувалися, вирішували необхідні питання. Знов таки ніяких конфліктів між ними не було. Вони почалися згодом, коли [PERSON] подзвонив і почав вимагати, аби позивач звільнив квартиру. [PERSON] намагався пояснити йому, що йому іти нікуди, ніякого іншого житла він не має. До того ж [PERSON] такий самий спадкоємець, як і він. Позивач також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В той час, коли [PERSON] знаходився на роботі, [PERSON] зайшов у квартиру, перерив усі речі, що шукав - невідомо. В дверях він залишив записку про продажу квартири. Описані обставини дають підстави звертатися до суду із цим позовом, в якому просити встановити факт спільного проживання із [PERSON] більше п`яти років та змінити черговість одержання права на спадщину, надавши право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом (т.1 а.с.2-6). 06 жовтня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Московського районного суду м. Харкова головуючим у справі №643/17444/21 визначено суддю [PERSON] (т.1 а.с.40). 08 жовтня 2021 року ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова (Поліщук Т.В.) у задоволенні заяви [PERSON] в особі представника адвоката Олійник О.М. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , у справі №643/17444/21 - відмовлено (т.1 а.с.59-51). 08 жовтня 2021 року ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова (Поліщук Т.В.) прийнято позовну заяву [PERSON] в особі представника адвоката Олійник О.М. до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10.30 годин 13 грудня 2021 року (т.1 а.с.53, 54). 19 листопада 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , за ордером адвоката Тимошенка Є.В. В котрому зазначив, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , мати відповідача. До спадкової маси належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач зареєстрований з 17 січня 1989 року. Більш того, відповідач на праві спільної сумісної власності спільно з померлою [PERSON] володів вказаним нерухомим майном. Позивач зазначає, що мешкав з матір`ю відповідача без укладення шлюбу, на підтвердження чого надав фотокартки з різними подіями, зафіксованими на них. Однак, вказані фотографії не доводять спільне проживання позивача з [PERSON] , ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, як того вимагає чинне законодавство для встановлення факту спільного проживання. За змістом ч.ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Крім того, твердження позивача про те, що відповідач не спілкувався з померлою матір`ю не відповідають дійсності та є голослівними. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та має стабільний дохід. Відповідач постійно піклувався про свою матір, надавав їй грошові кошти, привозив продукти харчування. Таким чином, вважають недоведеним позивачем факт постійного проживання з матір`ю відповідача однією сім`єю. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Мати відповідача перебувала у лікарні останній місяць перед смертю, у зв`язку із захворюванням на COVID-19. До цього моменту [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги у задоволенні життєво важливих потреб, проводила достатньо активний, для її віку, спосіб життя. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що під час перебування померлої [PERSON] у лікарні він придбавав ліки лише за свій рахунок. На підтвердження цього, позивач надає копії чеків та квитанцій. Проте не зрозуміло, яким чином вказані квитанції підтверджують лікування саме померлої [PERSON] . Позивач не надав рецепти лікаря з призначеним [PERSON] лікуванням. Самі по собі квитанції вказують, що якась особа придбала певні лікарські засоби в певній аптеці. Ким, з якою метою та кому саме були придбані і головне використані ці препарати - не відомо. Крім того, в поданих разом з позовною заявою документах відсутні докази довготриваючої тяжкої хвороби, а так само немає даних, що [PERSON] у зв`язку із перебуванням в лікарні потребувала стороннього догляду. Разом з цим, відповідач приїжджав до своєї матері в лікарню, так само приїжджала до неї і дружина відповідача, привозили необхідні речі з дому, їжу, ліки. Вказаний факт не оспорюється позивачем, оскільки він сам про це зазначає у позовній заяві. Відповідач не зберігав квитанції придбаних медичних препаратів, оскільки не вважав це необхідним та не планував просити у кого-небудь компенсацію витрат на лікування. Безпосередньо у лікарні догляд за померлою здійснював медичний персонал, оскільки, як відомо, до відділення хворих на COVID-19 заборонено вхід відвідувачів. Таким чином, померла [PERSON] у безпорадному станіне перебувала, стороннього догляду та допомоги протягом тривалого часу не потребувала. Також позивач зазначає, що стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний факт жодним чином не відноситься до предмета доказування у даній цивільній справі. Тому посилання позивача на це є безпідставними. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що померла [PERSON] перебувала у безпорадному стані через важку хворобу, а позивач тривалий час матеріально забезпечував її, піклувався про неї та допомагав матеріально, зокрема, готував їжу, прав речі, давав кошти на придбання ліків та подальшу реабілітацію в разі необхідності. З огляду на зазначене вище, прохають у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити в повному обсязі (т.1 а.с.76-79). 10 лютого 2022 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла змінена позовна заява представника [PERSON] за ордером адвоката Олійник О.М. В якій прохали : встановити факт спільного проживання чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] без шлюбу з 01.01.2004 і до 11.04.2021 за адресою : [ADDRESS] . Змінити черговість одержання права на спадкування та надати [PERSON] право на спадкування після померлої [INFO] [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] (т.1 а.с.89-94). Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Московського районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави. 07 лютого 2023 року в провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 розподілена цивільна справа №643/17444/21 (т.1 а.с.103). 26 квітня 2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави клопотання представника позивача [PERSON] , за ордером адвоката Пожидаєва В.О. про відкладення розгляду справи - задоволено. Клопотання представника відповідача [PERSON] , за ордером адвоката Тимошенка Є.В. про відкладення судового засідання - задоволено. Відкладено розгляд справи №643/17444/21. Продовжено процесуальний строк підготовчого засідання. Клопотання представника відповідача [PERSON] , за ордером адвоката Тимошенка Є.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Допущено участь відповідача [PERSON] та представника відповідача за ордером адвоката Тимошенка Є.В. в судовому засіданні призначеному на 14.30 годин 27.06.2023 та в усіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів - за допомогою системи «EASYCON». Призначено підготовче судове засідання на 14.30 годин на 27 червня 2023 року (т.1 а.с.152). 27 червня 2023 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла змінена позовна заява від представника позивача [PERSON] , за ордером адвоката Пожидаєва В.О. В котрій прохали : встановити факт спільного проживання чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] без шлюбу з 01.01.2004 і до 11.04.2021 за адресою: [ADDRESS] ; змінити черговість одержання права на спадкування та надати [PERSON] право на спадкування після померлої [INFO] [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги за законом - [PERSON] ; визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] (т.1 а.с.172-180). 05 вересня 2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче засідання у справі №643/17444/21. Клопотання представника відповідача [PERSON] , за ордером адвоката Тимошенка Є.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Допущено участь відповідача [PERSON] та представника відповідача за ордером адвоката Тимошенка Є.В. в судовому засіданні призначеному на 11.00 годин 01.11.2023 та в усіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів - за допомогою системи «EASYCON». Призначено розгляд справи по суті на 11.00 годин на 01 листопада 2023 року (т.1 а.с.199). 31 жовтня 2023 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави заяву позивача [PERSON] про виклик свідків та поновлення строку на подання заяви у цивільній справі №643/17444/21 - повернуто без розгляду (т.1 а.с.219). 11 грудня 2023 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави заяву позивача [PERSON] про виклик свідків та поновлення строку на подання заяви у цивільній справі №643/17444/21 - повернуто без розгляду (т.3 а.с.33). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , за ордером адвокат Пожидаєв В.О. змінені позовні вимоги від 27.06.2023 підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим, шляхом направлення на останню відому судові адресу судових повісток, копій ухвал, до суду поштою повернуто конверти з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою; направлення копій ухвал та судових повісток на електронну пошту; отримання смс-повідомлення у додаток «Viber» (т.1 а.с.106, 116, 117, 126, 147, 148, 155, 161, 183, 195 зворот, 196, 201, 207, 208 зворот, 210г, 220, т.3 а.с.1, 2, 37, 40, 43, 45, 52). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим, шляхом направлення на останню відому судові адресу судових повісток, копій ухвал, до суду поштою повернуто конверти з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою; отримання смс-повідомлення у додаток «Viber». Надіслав до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.108, 118, 119, 125, 143, 144, 164, 190, 191, 196 зворот, 206, 210в, т.3 а.с.5, 42 зворот, 48, 49). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , батьки : [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, що слідує із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.83). Таким чином, померла [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 17 січня 1989 року, що слідє із : інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 07.10.2021; відповіді №300085 з Єдиного державного демографічного реєстру (т.1 а.с.41, 226). Квартира за адресою - [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності : [PERSON] та [PERSON] , що слідує із копії : довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів від 27.07.2021; свідоцтва про право власності на житло, видане 25.04.2003 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації ГУ економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р.№5-03-240844 (т.1 а.с.21, 85, 86). Таким чином, з 25.04.2003 відповідач [PERSON] на праві спільної сумісної власності спільно з померлою матір`ю [PERSON] володіє нерухомим майном за адресою - [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (т.1 а.с.84). Таким чином, після смерті [PERSON] до спадкової маси належить частина квартири [ADDRESS] . За змістом ч.ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України. Нормами ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали як чоловік та дружина без шлюбу з 01.01.2004 до 11 квітня 2021 року. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. У постанові від 30.05.2019 у справі № 346/1178/17 Верховний Суд наголосив: «Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах». Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)). Таким чином, для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що померла [PERSON] перебувала у безпорадному стані через важку хворобу, а позивач тривалий час матеріально забезпечувавїї, піклувався про неї та допомагав матеріально, зокрема, готував їжу, прав речі, давав кошти на придбання ліків та подальшу реабілітацію в разі необхідності. Згідно копії паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації - [ADDRESS] (т.2 а.с.27-29). Як слідує із виписок із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , за періоди з 15.06.2022 по 27.06.2022; з 02.11.2022 по 08.11.2022; з 03.03.2023 по 09.03.2023; з 17.05.2023 по 31.05.2023; з 28.08.2023 по 06.09.2023, у них зазначено місце проживання хворого - [ADDRESS] (т.1 а.с.213-217, т.2 а.с.22-26). Таким чином, позивач був зареєстрований та проживає за іншою адресою - [ADDRESS] . До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України). Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ч. 3 ст. 64 ЖК України). Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він, [PERSON] , вселився до [PERSON] у 2004 році в якості члена сім`ї співвласника. Оскільки [PERSON] не був членом сім`ї співвласника житлового приміщення [PERSON] , через що у позивача не виникло право користування спірним жилим приміщенням. Також [PERSON] проживає за іншою адресою - [ADDRESS] . Крім того, з 25.04.2003 співвласником квартири також був відповідач [PERSON] , котрий згоди на вселення до спірної квартири відповідача [PERSON] , як співвласник не надавав. Наведене свідчить про те, що у [PERSON] не виникло право користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права користування житлом - відмовити повністю. Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2 889,60 грн. (908+908+1073,60) (т.1 а.с.1, 43, 181). Відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрат, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed