Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом до Соледарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області в якій просять визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,9 кв.м та визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,9 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що згідно свідоцтва про право власності від 30.09.2015 року виданого Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради [PERSON] та [PERSON] с власниками по частини квартири [ADDRESS] . Документи на вказану квартиру втрачені, втрачено також і паспорт бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] . У зв?язку з втратою правовстановлюючих документів, [PERSON] звернулась до Солом?янського УП ГУНП у м .Києві. У відповіді на звернення [PERSON] , Солом?янське УП ГУНП у м. Києві відповіло, що для відновлення документів нам необхідно звернутися за місцем їх видачі. Звернутися за місцем видачі свідоцтва про право власності щодо відновлення документів або видачі дублікату правовстановлюючого документу позивачі не можуть, так як в м. Бахмуті тривають активні бойові дії, у зв?язку з повномасштабним вторгненням Росії на територію України. В Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації прав та обтяжень на квартиру [ADDRESS] . 9 травня 2024 року від представника Соледарської міської військової адміністрації Донецької області на адресу суду надійшов відзив, з якого вбачається, що вважає заявлені позивачами вимоги до Соледарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області необґрунтованими, незаконними, безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню, Соледарська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області є окремою юридичною особою та відповідно до положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не несе відповідальності за зобов`язаннями Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, а лише у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування начальник Соледарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області здійснює повноваження Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, її виконавчого комітету, відповідного міського голови. Аналіз норм права, що містяться в Законі України «Про правовий режим воєнного стану», Постанови Верховної Ради України від 30 серпня 2022 року № 2542- IX «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»» свідчить про те, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи у разі утворення на території відповідної територіальної громади військової адміністрації населеного пункту автоматично не припиняють здійснення своїх повноважень вони продовжують здійснювати покладені на них функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами, однак, із підпорядкуванням начальнику відповідної військової адміністрації населеного пункту. Також, відповідно до Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про її припинення. Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області, не припинила своє існування, як юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Орган місцевого самоврядування, як юридичну особу не ліквідовано та не реорганізовано. Таким чином Соледарська міська рада продовжує здійснювати свої повноваження. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області є [PERSON] . Таким чином, просить суд виключити Соледарську міську військову адміністрацію Бахмутського району Донецької області в якості відповідача та у задоволенні позовних вимог позивача до Соледарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області відмовити в повному обсязі. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17 квітня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2024 року залучено до участі у справі Соледарську міську раду Бахмутського району Донецької області у якості співвідповідача та відкладено судове засідання. У судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 10 червня 2024 року від позивачів надійшла заява, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Соледарської міської військової адміністрації Бахмутського району\~Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв та клопотань не надходило. Представник Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, 24 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, рішення просять прийняти на розсуд суду відповідно до чинного законодавства України. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 вересня 2015 року Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності в рівних частках належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,90 кв.м. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №320625809 від 19.01.2023 відомості щодо реєстрації прав та обтяжень на квартиру [ADDRESS] відсутні. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на вищевказану квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивачів на квартиру, яка міститься на паперових носіях у БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України (м. Бахмут) на даний час неможливо, позивачі не можуть зареєструвати своє право власності, чим позбавлені можливості розпоряджатися своїм майном та отримати відповідну компенсацію за пошкодження свого житла, що безпосередньо порушує їх права як власників майна, тому заявлені ними позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved