Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] . При житті на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину чи претендували на спадкове майно після смерті [PERSON] , немає. Зазначив, що після смерті матері він з офіційних засобів масової інформації дізнався, що на підставі Постанови КМУ у зв`язку із дією воєнного стану, строк для прийняття спадщини було продовжено з 6 до 10 місяців, а тому він був впевнений в тому, що строк ним не пропущений. І тільки після звернення до нотаріуса йому стало відомо, що Верховний Суд у своїй правовій позиції щодо аналогічного спору вказав, що Постанова КМУ не може змінювати положень закону, а тому строк для прийняття спадщини може бути змінений виключно шляхом внесення змін до ЦК України, в наслідок чого шести місячний строк для прийняття спадщини залишився незмінним. На підставі чого позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Березія Ю.А. від 29.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2024 року справу розподілено судді Бадердіновій А.В. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2024 року прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правила загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі та витребувано докази. 27.05.2024 року на виконання ухвали суду від завідувача Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області С.Лінінської подано копію спадкової справи №13/2024 Позивач [PERSON] подав заяву, зареєстровану судом 20.06.2024 року за вх. № 6521 про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, від міського голови [PERSON] подано заяву, зареєстровану судом 24.05.2024 року за вх. №5458, про розгляд справи у відсутність представника Маловисківської міської ради, не заперечують щодо задоволення заявлених позовних вимог позивачем в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.\~206\~ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~(диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як\~стаття 16 ЦК України\~визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис про смерть №227 від 14.06.2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Відповідно до копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.1961 року, виданого Райбюро ЗАГС Кіровоградської області, вбачається, що позивач [PERSON] , народився [INFO] . Матір`ю дитини в свідоцтві про народження якого зазначено [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №13-Д від 05.01.2024 року, вбачається, що в згідно реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.10.1983 року(а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303601803 від 27.06.2022 року власником земельної ділянки, кадастровий номер 3523110100:50:010:0007, площею 0,0559 га. для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наявна інформація про реєстрацію спадкової справи за №71874578, номер нотаріуса 13/2024 від 19.01.2024 року, спадкодавцем є [PERSON] (а.с.13). Згідно копії спадкової справи Маловисківської районної державної нотаріальної контори №13/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] звернувся [PERSON] . Інших спадкоємців, які б звернулися із заявою про прийняття спадщини не має. Відповідно до ч 1\~ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року\~(зі змінами та доповненнями), для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення негосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації права власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Крім цього, відповідно до п. 42\~Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Згідно рішення Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області тридцятої сесії восьмого скликання від 29.10.2021 року №1037 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) [PERSON] у власність за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається із довідки виданої Маловисківською міською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області позивач на час смерті матері не проживав разом з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004\~у справі № 1-33/2004. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житі державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Відповідно до\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями\~ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2024 року, №81/02-31 державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінською С.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадщину, після [PERSON] , через те, що ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також через те, що [PERSON] не проживав і не був зареєстрований разом із спадкодавцем, на день його смерті (а.с.12). Отже, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Необізнаність позивача щодо правової позиції Верховного Суду, в якій останній вказав, що Постанова КМУ не може змінювати положень закону, а тому строк для прийняття спадщини може бути змінений виключно шляхом внесення змін до ЦК України, внаслідок чого шести місячний строк для прийняття спадщини залишився незмінним, суд вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. На підставі вищевикладеного, суд виснує про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутність при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про наявність поважних причин на час завершення строку прийняття спадщини та вважає за доцільне встановити позивачам додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном\~три\~місяць з моменту набрання рішення законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved