Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

В провадженні Покровського районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року по справі №189/384/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Від представника позивачки [PERSON] [PERSON] надійшла до суду заява про стягнення витрат на професійно правничу допомогу. Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/384/24 вищевказану заяву залишено без розгляду на підставі п.3 с.8 ст.141 ЦПК України. Не погоджуючись з ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/384/24, представник позивачки [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/384/24, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Покровським районним судом Дніпропетровської області було грубо порушено право на стягнення витрат як сторони на користь якої було ухвалено рішення та які ним були понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме в частині витрат на професійну правничу допомогу. 12.06.2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду по справі №189/384/24 ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/384/24 скасовано та матеріали справи направлено до Покровського районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено (а.с.33). Від представника позивачки [PERSON] [PERSON] надійшла до суду заява про стягнення витрат на професійно правничу допомогу, обґрунтована тим, що 29.01.2024 року між [PERSON] та адвокатом Індюковою Т.В. було укладено договір №12 про надання правничої допомоги позивачці у судовій справі із стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] . Вартість гонорару 4000 грн. Витрати документально підтверджені, співмірні зі складністю справи, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки(а.с.35-38). Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду подано договір №12 про надання правничої допомоги від 29.01.2024 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №12 від 29.01.2024 року з детальним описом виконаних робіт необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до якого витрачено 3 години на суму 4000,00 грн. Також додано квитанцію до прибуткового касового ордера №12 на суму 4000,00 грн. (а.с.39-43). У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial