Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Заявник [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Саламандра Г.М. звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана 16.11.1981 адміністрацією дитячого садка № 22 міста Тернополя. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що маючи відповідний вік вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з метою призначення пенсії за віком, однак, працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області було виявлено невідповідність у її документах, зокрема, у трудовій книжці, яка заповнення 16.11.1981 її прізвище та ім`я зазначені російською мовою « [PERSON] », при цьому записи про зміну прізвища, імені та дати народження в трудовій книжці проведені неналежним чином, у зв`язку з чим не прослідковується послідовність зміни її імені з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказані обставини позбавляють її можливості реалізувати право на оформлення та отримання пенсії за віком. З огляду на викладене заявник просить суд заяву задовольнити. Ухвалою судді\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~08.05.2024\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~судове засідання. 28.05.2024 представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через систему «Електронний суд» подав суду заперечення на заяву [PERSON] , із змісту якого вбачається, що Управління заперечує з приводу заяви, оскільки у заяві не надано доказів про те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 16.11.1981, належить саме заявнику. Окрім цього, із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, а відтак встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію. Представник заявника [PERSON] адвокат Саламандра Г.М. в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, проте у запереченнях на заяву просив здійснювати розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.03.1962, [PERSON] народилась [INFO] у с. Йосипівка Микулинецького району Тернопільської області. 03.07.1982 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 03.07.1982 Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно свідоцтва\~про розірвання\~шлюбу серії\~ [NUMBER] \~виданого повторно\~26.06.2002\~Відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану Тернопільського\~районного управління\~юстиції Тернопільської\~області України,\~шлюб між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] розірвано 04.11.1997, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 92. Як слідує\~з паспорта\~громадянина України\~серії [NUMBER] \~виданого Тернопільським\~МВ УМВС\~України в\~Тернопільській області\~06.08.2002,\~такий виданий\~на ім`я\~ [PERSON] , [INFO] . Згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 16.11.1981 вбачається, що [PERSON] , розпочала свою трудову діяльність 16.11.1981 нянею д/с № 22 міста Тернополя. З сторінки №1 вказаної трудової книжки, заповненої російською мовою вбачається, що трудова книжка видана на прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , 1962 року народження. На звороті титульної сторінки даної трудової книжки наявні відмітки про внесення змін до неї, зокрема: прізвище на « [PERSON] » замінено згідно паспорта серія [NUMBER] виданого 06.08.2002 Тернопільським МВ УМВС України; ім`я та по батькові змінено на « [PERSON] » та дата народження « [INFO] » внесено на підставі паспорта [NUMBER] виданого Тернопільським МВ УМВС 06.08.2002. Як вбачається з висновку про внесення змін, доповнень до актових записів цивільного стану Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.08.2023, розглянувши заяву [PERSON] , начальник Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає, що прохання заявниці у внесенні змін, доповнень до актови записів: про народження № 9, складеного 12.03.1962 Йосипівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на [PERSON] , змінити власне ім`я дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; про шлюб № 8, складеного 03.07.1982 Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на [PERSON] та [PERSON] , змінити власне ім`я нареченої з « [PERSON] » на « [PERSON] »; про розірвання шлюбу № [NUMBER] , складеного 04.11.1997 Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільської області на [PERSON] та [PERSON] , змінити власне ім`я дружини з « [PERSON] » на « [PERSON] » не підлягає позитивному вирішенню у зв`язку із виявленими розбіжностями в основних підтверджуючих документах заявниці, а саме в актових записах про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження та паспорта громадянки. Відповідно до Розділу III п. 1,3,4 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» прізвище, власне ім`я дитини під час державної реєстрації народження дитини визначається бажанням батьків, у даному випадку зазначено « [PERSON] », а отже помилки в актових записах про народження, про шлюб та про розірвання шлюбу заявниці не допущено. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, побатькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №\~348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.993 № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Крім того, документами, що підтверджують трудовий стаж є зокрема дипломи, які містять відомості про час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі та інші документи, що містять відомості про періоди навчання (п.8 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637). Відповідно до п.26 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Така розбіжність в документах щодо написання імені не є спором про право та усувається при розгляді справи в порядку окремого, а не позовного провадження, а тому суд відхиляє заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з цього приводу. Водночас, іншої можливості встановити факт належності заявнику трудової книжки немає. За результатами розгляду справи судом встановлено та не викликає сумніву факт належності [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) правовстановлюючого документу, зокрема: трудової серії [NUMBER] , яка видана 16.11.1981, при цьому необхідність його встановлення зумовлена реалізацією заявником права на оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім цього, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст.\~46\~Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є розбіжності у написанні імені заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved