Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

22.06.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд припинити стягнення аліментів з неї на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно за виконавчим провадженням №56848227; звільнити позивача від сплати нарахованої заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №56848227, починаючи з вересня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 28\~147,43 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.04.2016 по 11.10.2018 рік. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.10.2018 року шлюб між сторонами було розірвано, визначено місце проживання дитини з батьком. 30.03.2021 року рішенням Балаклійського районного суду Харківської області за заявою про перегляд заочного рішення шлюб між сторонами було розірвано, визначено місце проживання дитини з батьком, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини відмовлено. Зазначене рішення оскаржується [PERSON] та не набрало законної сили. Крім того, рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24.04.2018 року з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.03.2018 року і досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] сплатила усі аліментні зобов`язання до вересня 2022 року включно. Однак, позивач зазначає, що з червня 2021 року донька [PERSON] постійно проживає з нею, знаходиться на повному утриманні матері, яка дбає про належний та достатній рівень життя дитини, її здоров`я, виховання та навчання, а кошти, сплачені відповідачу на утримання доньки йдуть не за цільовим призначенням. 09.03.2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України позивач разом зі своєю донькою виїхала за кордон до Польщі. 10.04.2022 року вони переїхали до США, де перебувають на даний час, отримали легальний статус перебування у США. 15.01.2023 року [PERSON] отримала медичну страховку на території США. 13 березня 2024 року позивачем в особі представника адвоката А.Мойсюк подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно за виконавчим провадженням №56848227; звільнити позивача від сплати нарахованої заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №56848227, починаючи з вересня 2022 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мойсюк А.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб, причини своєї неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань та відзиву від відповідача не надходило. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні обставини, які підтвердженні доказами. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 08 квітня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 80. Батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24.04.2018 року по справі №610/543/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 03 травня 2018 року Балаклійським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист у справі № 610/543/18 (пр. № 2/610/379/2018) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30.03.2021 року по справі №610/1275/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовлено. Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30.03.2021 року скасовано, у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - відмовити. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.03.2021 року, який виконаний старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєляєвим М.В., [PERSON] станом на 01.05.2023 року має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 25 019,23 грн. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. За ч.3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, батько дитини не витрачає отримувані ним аліменти на дитину або діти проживають із матір`ю. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - батька дитини. При цьому обов`язок матері - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст.77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] встановлено Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року. Таким чином, суд вважає, що у позивача [PERSON] право на стягнення аліментів з відповідача [PERSON] виникло з 27.02.2024 року, тобто з часу, коли місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено за рішенням суду. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо звільнення позивача від сплати нарахованої заборгованості по аліментам за виконавчим листом №610/543/18, виданим 03.05.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області у виконавчому провадженні №56848227, то суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки рішення про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача приймається за даним позовом, а сума заборгованості за виконавчим листом №610/543/18, виданим 03.05.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області, за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття утворилась за попередній період і тому підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial