Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

В березні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просила визнати № 2425 від 16.07.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» у розмірі 278 284,27 грн., таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позивач зазначила, 03.04.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , був оформлений споживчий кредитний договір № Z06.00403.005102374 від 03.04.2019 року на суму 119 999,00 гривень з датою останнього платежу по цьому кредиту 03.04.2024 року. 26 лютого 2024 року, позивач отримала інформацію від «ПРИВАТ БАНК» та «МОНОБАНК» про арешт її карток і письмово у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України звернулася до приватного виконавця Русецької О.О., виконавчого округу Дніпропетровської області, яка і заблокувала її картки. 13 березня 2024 року, вона отримала копію виконавчого напису, копію постанови (з усіма додатками) про відкриття виконавчого провадження № 66613619 від 26.08.2021 року, від приватного виконавця Русецької О.О., яка його відкрила на підставі виконавчому напису №2425 від 16.07.2021 року приватного нотаріуса Сазонової О.М. Київського міського нотаріального округу, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК» 278 284,27 грн. Було встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. було вчинено виконавчий напис № 2425 від 16.07.2021 року про стягнення з [PERSON] , заборгованості в сумі 278 284,27 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №66613619 від 26.08.2021 року по отриманому від відповідача виконавчому напису. На теперішній час виконавче провадження № 66613619 від 26.08.2021 року триває. Отже, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Ухвалою суду від 28.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, про що в матеріалах містяться відповідні докази. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, та надав до суду відзив в якому зазначив, що АТ «Ідея Банк» не погоджується з вказаним позовом, вважає його безпідставним та не обґрунтованим, у зв`язку з чим просили у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «Ідея Банк». Інші особи до суду також не з`явились, письмових пояснень або клопотань не надавали. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 03.04.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , був оформлений споживчий кредитний договір № 206.00403.005102374 від 03.04.2019 року на суму 119 999,00 гривень з датою останнього платежу по цьому кредиту 03.04.2024 року. 26.08.2021 постановою приватного виконавця\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження №66613619 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. №2425 від 16.07.2021 про звернення стягнення заборгованості та задоволення вимог АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Договору кредиту та страхування № Z06.00403.005102374 від 03.04.2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 03.01.2020 року за період з 03.02.2020 по 07.06.2021 року включно в розмірі 100\~834,30 грн. строковий основний борг; 18\~888,15 грн прострочений основний борг; 51\~115,88 грн прострочені проценти; 287,65 грн строкові проценти; 3\~486,09 грн строкова плата за обслуговування кредиту; 96\~266,08 грн прострочена плата за обслуговування кредиту; 5\~506,12 грн пеня; 1\~900,00 плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 278\~284,27 грн. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих за виконавчим написом сум. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як зазначив Верховний Суд України в своїй Постанові від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно з копією кредитного договору № Z06.00403.005102374 укладеного 03.04.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , який наданий суду, нотаріусом не посвідчувався. З Єдиного реєстру приватних нотаріусів України вбачається, що нотаріальним округом приватного нотаріуса Сазонової Олени Миколаївни, був Київський міський нотаріальний округ Київської області. З наведеного вище також вбачається, що місце проживання боржника, [PERSON] , не відноситься до нотаріального округу, на території якого приватний нотаріус Сазонова О.М., у минулому часі здійснювала свою нотаріальну діяльність, відомості про який раніше були у Єдиному реєстрі приватних нотаріусів України, і тому, виконавчий напис №2425 від 16.07.2021 року отриманий до виконання відповідачем АТ «ІДЕЯ БАНК» не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, було визнано незаконною та не чинною постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зазначена Постанова Київського апеляційного суду, у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22.02.2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство України не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, а тому, станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису - 12.06.2021 року, правові підстави для його вчинення були відсутні, а отже виконавчий напис № 2425 від 16.07.2021 року не підлягає виконанню. Вважаю, що у приватного нотаріуса Сазонової О. М. не було підстав вчиняти виконавчий напис, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна де нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість у зв`язку з тим, що чинна редакція Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого споживчого кредитного договору. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, у Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні докази, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем АТ «Ідея Банк» за відповідним договором, шляхом отримання первинних бухгалтерських документів щодо надання кредитних коштів (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ «Ідея Банк» зазначений у написі є безспірним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 4, 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частина 2 ст. 76 ЦПК України встановлює вичерпний перелік засобів доказування у цивільному процесі. До них належить: письмові докази, речові докази, електронні докази, показання свідків та висновки експертів. Доказування, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість його позовних вимог до АТ «ІДЕЯ БАНК». В тому числі суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться докази того, що 01.08.2023 року між позивачем [PERSON] , та відповідачем AT «ІДЕЯ БАНК» буда досягнута домовленість у вигляді мирової угоди, за якою відповідач отримав від позивача на свій рахунок 110 336,73 гривень. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved