Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про усиновлення, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка має від попереднього шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] [PERSON] вважає заявника своїм батьком. Заявник відноситься до дитини, як до своєї доньки, приймає участь у її вихованні та утриманні, як батько. Заявник в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за їхньої відсутності, вимоги заяви підтримують в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.05.2024 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Дніпровськи відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 743. Дана обставина відповідає вимогам частини 5 ст. 211 Сімейного кодексу України, де зазначено, що якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Заінтересована особа [PERSON] від попереднього шлюбу з [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 184. Відповідно до чч. 1, 5 статті 217 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Біологічний батько доньки - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2788 Мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , дала свою згоду на усиновлення своєї доньки, що підтверджується заявою останньої від 29 травня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук В.О., зареєстрованої в реєстрі за №379. Неповнолітня [PERSON] , яку виявив намір та бажання усиновити заявник, дала згоду на усиновлення її заявником у своїй заяві до служби у справах дітей та сім`ї від 07.06.2024 року. Заявник, згідно огляду лікаря-терапевта, не страждає на внутрішні хвороби, що підтверджується довідкою Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Дніпровського району м. Києва від 30.05.2024 року. Заявник не перебуває на обліку або лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері та не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, що підтверджується довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 2405-1, виданою за результатами огляду, проведеного 24.05.2023 року КНП «КМНКЛ «Соцотерапія» Відповідно до Консультативного висновку Комунального некомерційного підприємства «Дерматовенерології» №2854 від 30.05.2024 року на диспансерному обліку не перебуває Заявник не має незнятої чи непогашеної судимості, що підтверджується скороченим витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», реквізит документа ВР-003212780 станом на 15.05.2024 року, виданим Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України. Заявник має постійне місце роботи, зареєстрований як ФОП [PERSON] . Загальний дохід за 2023 рік становив - 1026414,00 гривень, за минулі три місяці 2024 року дохід склав 644942, 00 грн, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку ФОП. Заявник, його дружина та дитина проживають, як зазначалося вище за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору оренди(найму) житлового приміщення. Заявник обізнаний про стан здоров`я малолітньої [PERSON] , [INFO] , розуміє значення та наслідки усиновлення, а також нові обов`язки, які виникнуть у зв`язку з таким усиновленням дитини. Малолітня [PERSON] , [INFO] , з 2013 року є дитиною-інвалідом, що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення №978 від 04.03.2015 року та посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Фастівської РДА , остання вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, усиновлення громадянином України [PERSON] неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до статті 21 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР 27 лютого 1991 року, при усиновленні найкращі інтереси дитини мають враховуватися в першочерговому порядку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із статтею 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема усиновлення. Частиною першою статті 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (стаття 207 СК України). Правові наслідки усиновлення визначені статтею 232 СК України. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року винесеній за результатами розгляду цивільної справи № 2-1297/2004. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Відповідно до ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Згідно ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Стаття 314 ЦПК України передбачає за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що усиновлення не суперечить інтересам дитини, заявник за віком, станом здоров`я, характеризуючими документами, матеріальним станом та умовами проживання можє бути усиновлювачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved