Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У лютому 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики на умовах фінансового кредиту № 000200612889 від 15 червня 2020 року в розмірі 24787,27 грн та 3028 грн судового збору. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 15 червня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200612889. Відповідно до положень п. 3.1 Договору, позивач на умовах Договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 Даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі. Згідно з п. 5 Договору, загальний розмір кредиту становить 5099 гривень. Відповідно до п. 4.3 Договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору. Згідно з п.п. 8 розділу 5 та 9 Договору заборгованість має бути сплачено до 14 липня 2020 року. Відповідно до розділу 5 Договору базова процентна ставка становить 1,99% (в день). Процентна ставка за кожен день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50% (в день). У договорі сторони погодили, що у випадку користування кредитом після строку дії договору, вказаного у п.п. 5 п. 5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки (п.п. 11 п. 5 Договору) не застосовуються, а застосовується розмір процентної ставки в день, визначений у п.п. 12 п. 5 Договору. Під час процентною ставкою, яка застосовується у разі користування кредитом поза межами строку дії договору, маються на увазі проценти у розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Таким чином, у разі неповернення позики у визначені договором строки, позивач має право стягнути заборгованості з урахуванням відсотків (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). При цьому, сторони у договорі дійшли згоди щодо зміни передбаченої\~ЦК України\~відсоткової ставки та встановленні її на рівні 912,50 % річних (2,50 % * 365 днів = 912,50 %). 15 червня 2020 року на виконання умов договору позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 5099 грн. ТОВ «КФ.ЮА» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі. Натомість, відповідач не виконав свої зобов`язання, не сплатив (не повернув) грошові кошти у порядку та строки визначені умовами договору, тому на дату подання позову має заборгованість 24787,27 грн, з яких: 5099 грн\~- заборгованість за тілом кредиту; 3044,10 грн\~- заборгованість за процентами; 1346,57 грн - інфляційне збільшення за період із 15 липня 2020 року по 23 лютого 2022 року; 15297,60 грн - проценти поза межами строку дії договору за період із 15 липня 2020 року по 11 листопада 2020 року, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді від 16 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 15 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року відкладено розгляд справи до 01 липня 2024 року для повторного виклику відповідача в судове засідання. Представник позивача ТОВ «КФ.ЮА» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача (а. с. 4). Відповідач, який належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку в порядку, установленому ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності відповідача. Суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відсутня згода позивача на заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 червня 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200612889 (а. с. 6). Відповідно до положень п. 3.1 Договору, позивач на умовах Договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 Даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі. Згідно з п. 5 Договору, загальний розмір кредиту становить 5099 гривень. Відповідно до п. 4.3 Договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору. Згідно з п.п. 8 розділу 5 та 9 Договору заборгованість має бути сплачено до 14 липня 2020 року. Відповідно до розділу 5 Договору базова процентна ставка становить 1,99% (в день). Процентна ставка за кожен день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50% (в день). У договорі сторони погодили, що у випадку користування кредитом після строку дії договору, вказаного у п.п. 5 п. 5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки (п.п. 11 п. 5 Договору) не застосовуються, а застосовується розмір процентної ставки в день, визначений у п.п. 12 п. 5 Договору. Під час процентною ставкою, яка застосовується у разі користування кредитом поза межами строку дії договору, маються на увазі проценти у розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України. У разі неповернення позики у визначені договором строки, позивач має право стягнути заборгованості з урахуванням відсотків (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). При цьому, сторони у договорі дійшли згоди щодо зміни передбаченої\~ЦК України\~відсоткової ставки та встановленні її на рівні 912,50 % річних (2,50 % * 365 днів = 912,50 %). 15 червня 2020 року на виконання умов договору позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 5099 грн, що підтверджується актом про видачу грошових коштів від 15 червня 2020 року (а. с. 9). З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним Договором станом на 08 лютого 2024 року становить 24787,27 грн., з яких: 5099 грн.\~- заборгованість за тілом кредиту; 3044,10 грн.\~- заборгованість за процентами; 1346,57 грн. - інфляційне збільшення за період із 15 липня 2020 року по 23 лютого 2022 року; 15297,60 грн. - проценти поза межами строку дії договору за період із 15 липня 2020 року по 11 листопада 2020 року (а. с. 15). Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за договором позики, відповідачем не надано. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем свого зобов`язання за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200612889 від 15 червня 2020 року, позивач нарахував проценти за користування коштами поза межами строку дії договору та інфляційні втрати. Відповідно до ст.\~ст. 525,\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з\~ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 629\~ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за договором позики, відповідачем не надано. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики на умовах фінансового кредиту № 000200612889 від 15 червня 2020 року в розмірі 24787,27 грн, станом на 08 лютого 2024 року. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь ТОВ «КФ.ЮА» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved