Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Посилався на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2017 року. У шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Вказував, що після припинення шлюбних відносин та по даний час їхня донька [PERSON] проживає разом із ним. Також вони дійшли до згоди про те, що донька буде проживати разом із батьком та було укладено нотаріально-посвідчений договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні від 25.05.2024 року. Зазначив, що попри те, що дитина проживає з ним вже досить тривалий період часу, вмовити відповідачку укласти нотаріально договір він зміг тільки 25.05.2024 року, крім того у відповідачки може змінюватися позиція щодо виїзду дитини за кордон, зокрема на навчання, змагання чи на відпочинок, а також у них з відповідачкою різні погляди щодо подальшого навчання дитини та її майбутнього, а тому він змушений звернутися в суд даною позовною заявою, оскільки в іншому випадку їхня неповнолітня дитина буде постійно залежати від доброї волі відповідачки. Через деякий час відповідачка може захотіти розірвати договір чи не визнавати певні умови договору. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив визначити місце проживання малолітньої доньки разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , залишивши доньку на утриманні та вихованні батька, а також стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частки доходів на утримання дитини. 24.06.2024 року від позивача надійшла заява про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів без розгляду. Ухвалою суду вимогу про стягнення аліментів залишено без розгляду. В підготовче судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2017 року. У шлюбі у сторін народилася [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов складеного головним спеціалістом відділу соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей Чернівецької міської ради та головного спеціаліста відділу сім`ї та гендерної політики за місцем проживання позивача є всі умови для нормального проживання та розвитку дитини. Враховуючи викладене, виходячи із інтересів дитини, а також визнання відповідачкою позовних вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved