Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з останнього аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), на утримання вагітної дружини, щомісячно, з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною, що народиться, трьох років. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] повідомила, що 19 травня 2023 року між сторонами був укладений шлюб. На момент звернення до суду відповідач перебував на військові службі, матеріальної допомоги позивачці не надає. У шлюбі позивач завагітніла, на момент звернення з позовом до суду (10 квітня 2024 року) термін вагітності становить 16 тижнів. Вагітність потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження здоров`я та народження здорової дитини. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання вагітної дружини у добровільному порядку не надає, позивач звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року по справі відкрито спрощене провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався, будь-яких інших заяв не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Судом встановлено, що 19 травня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у Новомосковському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблений відповідний актовий запис № 396, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно консультативного висновку виданого 10 квітня 2024 року лікарем акушер-гінекологом КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування», [PERSON] вагітна, строк вагітності 16 тижнів. Цей факт також підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 190/4769, згідно якого [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 09 травня 2024 року по 20 травня 2024 року в КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом: Вагітність 23 тижні. Дисфункція плаценти. Згідно з ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вагітній дружині мають бути створені у сім`ї умови для збереження її здоров`я та народження здорової дитини (ч. 4ст. 49 СК України). Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Приписами ч. 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен забезпечувати свою дружину [PERSON] під час вагітності та до досягнення дитиною, що народиться, трьох років. Аналізуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач проходить службу у лавах Збройних сил України, тобто має постійний заробіток, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частина його заробітку щомісячно, з часу звернення до суду з позовом, та до досягнення дитиною, що народиться, трьох років, що суд вважає достатнім розміром для утримання позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - судові витрати компенсуються за рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial