Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у травні 2024 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документу на житло, а саме Свідоцтва про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого 18.12.2007 на підставі розпорядження Святошинської районної у місті Києві ради за №3146, відповідно до якого [PERSON] є співвласником 1/3 вишезгаданої квартири. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.12.2007 згідно розпорядження №3146 Святошинською районною у місті Києві радою, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та дочці [PERSON] по 1/3 частині. Таким чином, після смерті чоловіка [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини вищевказаної квартири. З метою прийняття спадщини та її оформлення, заявник звернулася до Дванадцятої КДНК, інший спадкоємець за першою чергою спадкування, [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини. Проте, 26.03.2024 [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв?язку з неможливістю встановити факт належності майна померлому, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло як « [PERSON] ». Враховуючи описку в прізвищі померлого [PERSON] в Свідоцтві про право власності на житло, заявник не маює можливості оформити спадщину, так як внести певні виправлення у документ не є можливим. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 12-13). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 23.05.2024 відкрито провадження по справі та витребувано у Дванадцятої КДНК копію спадкової справи (а.с. 15). У судове засідання заявник не з`явилася, повідомлена належним чином про слухання справи, причини неявки суду не відомі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про слухання справи, причини неявки суду не відомі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. ІІІ. Фактичні обставини справи як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у с. Вербівка, Липовецького р-н., Вінницької обл., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] народився у с. Вербівка, Липовецького р-н., Вінницької обл. (а.с. 9). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00041574703 від 26.09.2023 [PERSON] , [INFO] одружився [INFO] з [PERSON] , [INFO] , яка після одруження змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 25-26). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.12.2007 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON] - 1/3 частина та членам його сім`ї [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина (а.с. 6). Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.03.2024 Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на 1/3 (одну третю) частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв?язку з неможливістю встановити факт належності майна померлому, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло як « [PERSON] » (а.с. 11). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявників важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Аналізуючи зібрані по справі докази та пояснення, суд приходить до висновку що заяву про встановлення юридичного факту суд визнає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовується, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved