Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Садівниче товариство «ОРЕШЕК-2» про визнання права власності на земельну ділянку під придбаною нерухомістю, в якому просила суд постановити рішення яким визнати за позивачем, право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , розташовану на території Садівничого товариства «ОРЕШЕК-2» Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,0400 гектарів в межах згідно з планом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим поверненням та довідкою про доставку повідомлення, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов відповідач не подавав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Треті особи: Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області та Садівниче товариство «ОРЕШЕК-2» надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 15 травня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу серії ААЕ № 778650 садового будинку [ADDRESS] , який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А. Куплений садовий будинок А-1 загальною площею 51,1 кв.м. знаходиться на земельній ділянці площею 400 кв.м. на якій також розташовані Б сарай, В-уборна, 1,2 споруди та огорожа. Все це на час укладення договору купівлі - продажу належало [PERSON] на праві власності на підставі реєстраційного посвідчення від 30.10 1992 року, виданого Дніпропетровським БТІ і зареєстровано за номером Д-3.(а.с. 8) Продаж було здійснено за 7416 грн. 00 коп, які [PERSON] одержав від позивача та надав розписку про отримання грошей від 15.05.1997 року. (а.с. 17) Згідно рішення Виконкому Любимівської сільської Ради народних депутатів від 14 листопада 1996 року №43 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0400 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території садового товариства «Орешек-2», Любимівської сільської Ради. Землю передано для садівництва. Державний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 72. (а.с. 13, 18) Відповідно до Довідки садового товариства від 11.06.2020 року позивач є членом садового товариства «Орешек-2», та користується земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,04 га з 1997 року. (а.с. 16) Згідно довідки № вих.92 від 31 серпня 2021 року [PERSON] було виключено з членів садівничого товариства «Орешек-2» 3 15.05.1997 року, після продажу садової ділянки, де розташований садовий будинок. (а.с. 15) Оскільки, без вирішення питання щодо права власності на садову земельну ділянку на якій розташовані придбані у власність садовий будинок, господарські будівлі та споруди, позивач не може повноцінно здійснювати свої права, вона звернулася до суду. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 23 лютого 2022 року Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління надав відповідь, згідно якої Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть [PERSON] не виявлено. Згідно ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених ЗК України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови ВСУ у справі №6-2225цс16 від 12.10.2016 року зазначено наступне: згідно принципу цілісності земельної ділянки із будівлею, яка на ній розташована, право особи на користування земельну ділянку незалежно від її розмірів припиняється із припиненням права власності цієї особи на будівлю. Велика Палата Верховного Суду у Постанові по справі № 910/18560/16 від 04.12.2018 року наголосила на імперативному характері цього законодавчого припису. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи попереднього власника земельної ділянки. Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній власник земельної ділянки порядку припинення прав на земельну ділянку, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц встановлено, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищезазначене,\~суд приходить\~до висновку,\~до визнаня за позивачем, право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , розташовану на території Садівничого товариства «ОРЕШЕК-2» Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,0400 гектарів в межах згідно з планом. Відповідно до п. 6 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Тому з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved