Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилалась на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень 00 копійок та аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 17 грудня 2014 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 жовтня 2017 року розмір аліментів на утримання обох дітей був збільшений: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення кожною дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував аліментні зобов`язання, у нього виникла пеня за прострочення сплати аліментів на утримання кожної дитини в розмірі 993288 гривень 00 копійок. Однак станом на 31 травня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання кожної дитини становила лише 70800 гривень 00 копійок. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 70800 гривень 00 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 70800 гривень 00 копійок. 1.2. В ході підготовчого провадження [PERSON] подала заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.71-74): просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 101123 гривень 30 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів\~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~101123 гривень 30 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2023 року (а.с.65) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2023 року (а.с.67-68) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 серпня 2023 року (а.с.100-101) було зупинено провадження у цивільній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. 2.4. Постановою Київського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року (а.с.174-176) було скасовано ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 18 серпня 2023 року та повернуто цивільну справу до суду першої інстанції для продовження судового розгляду. 2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 29 березня 2024 року (а.с.200) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні. 3.2. [PERSON] не з`явився у судове засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.210-211, 215), а також оголошенням про виклик відповідача у судове засідання, розміщеним на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.216). Крім того, представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування наслідку пропуску строку позовної давності (а.с.217-218). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року (а.с.40-42) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень 00 копійок та аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 17 грудня 2014 року до досягнення кожною дитиною повноліття. 4.2. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 жовтня 2017 року (а.с.43-48) розмір аліментів на утримання обох дітей був збільшений: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення кожною дитиною повноліття. 4.3. Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері та батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1.\~Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 5.2. Згідно з ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво19), положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникнення заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладений обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. 5.4. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.5. Згідно з п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судо-чинства є верховенство права. 5.6. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 5.7. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 5.8. Зокрема, Європейський суд з прав людини у постановлених ним рішеннях неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання держави у право мирного володіння майном має відповідати принципу пропорційності, тобто обмеження прав і свобод має відбуватись на засадах розумного балансу між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. У справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у разі, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. При цьому необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». В іншій справі «Мамидакис проти Греції» Європейський суд з прав людини визнав, що фінансове зобов`язання, яке виникло внаслідок штрафу, за вчинення контрабанди відповідало національному законодавству задовольняло вимогам суспільного інтересу, проте воно призвело до надмірного навантаження на відповідну особу та суттєво вплинуло на її фінансове становище. За таких обставин, навіть з огляду на обґрунтованість застосування відповідного заходу примусу, призначення штрафу завдало такого удару фінансовому становищу заявника, що воно становило непропорційну міру щодо законної мети переслідування, у зв`язку з чим Європейський суд з прав людини визнав таке стягнення несумісним зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що в період часу з 17 грудня 2014 року до 31 травня 2023 року [PERSON] сплачував позивачу аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Тому у відповідача виникла пеня за прострочення сплати аліментів на утримання кожної дитини в розмірі 993288 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується письмовими розрахунками, викладеними в пред`явленому позові (а.с.5-30). Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів, спрямованих на належне виконання аліментних зобов`язань. Тому є підстави вважати, що порушення означених зобов`язань сталось з вини [PERSON] . Як вбачається з ч.1 ст.20 СК України, до вимог, що виникають з сімейних відносин, позовна давність не застосовується. Тому посилання представника відповідача [PERSON] на пропущення [PERSON] вказаного матеріально-правового строку підлягає критичній оцінці. 6.2. Зі змісту довідок-розрахунків заборгованості з аліментів за період з 1 грудня 2014 року по 31 травня 2023 року (а.с.75-77, 78-80) вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання кожної дитини склав 101123 гривні 30 копійок. Загальний розмір заборгованості становить 202246 гривень 60 копійок (101123,30 х 2). Стягнення грошових коштів в такому великому розмірі суттєво вплине на фінансове становище відповідача, який перебуває на військовій службі та бере безпосередню участь у захисті державного суверенітету України. Крім того, зі змісту довідок державного виконавця Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) вбачається, що 1 березня 2024 року [PERSON] погасив заборгованість по сплаті аліментів на утримання обох дітей. В такому випадку стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 202246 гривень 60 копійок буде непропорційним заходом щодо примушування [PERSON] до належного виконання аліментних зобов`язань. Тому на підставі ч.2 ст.196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання кожної дитини підлягає зменшенню з 101123 гривень 30 копійок до 50561 гривні 65 копійок (101123,30 : 2). 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50561 гривні 65 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50561 гривні 65 копійок. Підстави для стягнення з [PERSON] грошових коштів в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial