Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

12 червня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/22319/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа-Орган опіки і піклування в особі Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення способу участі батька у вихованні дитини, яким позовні вимоги задоволено частково. 14 червня 2024 року від представника відповідача Осадчук Тетяни Сергіївни надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у якій просить стягнути з позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. 17 червня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у якій просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 500,00 грн. Дослідивши матеріали справи та заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року позовні вимоги [PERSON] про встановлення способу участі батька у вихованні дитини- задоволено частково. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України ініші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Норма частини 8 статті 141 ЦПК України визначає, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу, представник відповідача Осадчук Тетяна Сергіївна надала: договір про надання правничої допомоги № 26/03/2024 від 26 березня 2024 року укладеним між адвокатом Осадчук Тетяною Сергіївною та [PERSON] ; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги № 26/03/2024 від 26.03.2024, загальна вартість вартість послуг становить 20 000,00 грн; звіт станом на 14.06.2024 наданих [PERSON] за договором про надання правничої допомоги № 26/03/2024 від 26.03.2024. На підтвердження витрат на правничу допомогу, представник позивача [PERSON] надала: договір про надання правничої (правової) допомоги № 10/10/23 від 10 жовтня 2023 року укладеним між Адвокатським об`єднанням «Легал Асістенс» в особі керуючого партнера Тимошие Ірини Олексіївни та [PERSON] ; додаткову угоду до акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.2024, додаткову угоду до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/10/2023 від 10.10.2023, договір № 22/05/24 про надання правничої допомоги від 22.05.2024, акт про виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/10/2023 від 10.10.2023, відповідно до якого загальна вартість виконаних робіт складє 15 000,00 грн., акт про виконання умов договору про надння правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.2024, відповідно до якого загальна вартість робіт складає 19 500,00 грн. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22)). Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі N 910/9714/22, Додаткова постанова Верховного Суду від 13.02.2024р. у справі №910/12155/22. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи, що у позовні вимоги задоволено частково суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Також суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача Осадчук Тетяни Сергїівни та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, принципу співмірності та розумності судових витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги.

Outcome: partial