Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] , який діє через свого представника [PERSON] , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом про стягнення з [PERSON] завданих збитків у порядку регресу у розмірі 3 973,69 грн., судового збору у сумі 968,96 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.04.2021 року приблизно о 16 год. 09 хв., в м. Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chery», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2021 року по справі №357/4218/21, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»), згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8999939, укладеного з власником ТЗ [PERSON] . Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Chery», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/8999939. Так, на підставі страхового акту №215/037/012317/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 973 грн. 69 коп.,\~ що підтверджується платіжним дорученням № 15782 від 25.06.2021 року.\~ 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АР/8999939 від 27.11.2020 року. Представник позивача посилаючись на п.п. в) п. 38.1.1 статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст. 1187, 1191 ЦК України зазначає що має право звернутись до суду із регресним позовом до винуватця ДТП, оскільки останній залишив місце скоєння ДТП. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 21.03.2024р. позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 54-55). 22.03.2024 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків (а.с. 58-61). Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 26.03.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 62). Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 29.04.2024, 17.06.2024 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення\~ не заперечив. (а.с. 66-67) В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подала. Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачу рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання. Також, відповідач була повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена\~ належно про розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 11.04.2021 о 16:09 год. в [ADDRESS] , водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21099-20», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, під час початку руху на ділянці дороги зі спуском, була не уважна та допустила самовільний рух в перед транспортного засобу марки "ВАЗ-21099-20", внаслідок чого допустила зіткнення з припаркованим попереду транспортним засобом «Chery E 5» д.н.з. [NUMBER] , водій якого [PERSON] . Після цього, в порушення вимог п. 2.10а Правил дорожнього руху України, [PERSON] залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетною. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2021 по справі № 357/4218/21 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та застосовано до неї на підставі ст. 122-4 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн (а.с.23-24). Постанова набрала законної сили 31.05.2021 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ-21099-20», д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ), застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що стверджується полісом № АР/8999939 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 22) Встановлено, що 17.06.2021 року власник пошкодженого ТЗ [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 28). Страховиком здійснено розрахунок страхового відшкодування, та згідно страхового акту №215/037/012317/21/1 від 24.06.2021, складеного ПрАТ «УПСК», розмір страхового відшкодування становить 3 973,69 грн. (а.с. 36-37). Вказаний розмір страхового відшкодування було перераховано [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 15782 від 25.06.2021 (а.с. 38). Встановлено, що 03.03.2023 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП [PERSON] було укладено договір цесії № 03/03/2023 про відступлення прав вимоги, згідно умов якого первісний кредитор відступає (передає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядки та строки, встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається, згідно цього договору, складає 665 867,23 грн, згідно реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у додатку № 1 до цього договору (а.с. 11-16). Згідно умов вказаного договору ФОП [PERSON] набув права вимоги за договорами страхування, зокрема у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АР/8999939 від 27.11.2020 року, що стверджується п. 38 додатку № 1 до договору № 03/03/2023 про відступлення прав вимоги від 03.03.2023 (а.с. 19). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 50 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку (п. 54 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про страхування») Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства (п. 59 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про страхування») Відповідно до ч. 3, 4 ст. 102 ЗУ «Про страхування» у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 108 ЗУ «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п.п. в) п. 38.1.1 статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у [PERSON] , як правонаступника ПрАТ «УПСК» виникло право зворотної\~ вимоги до відповідача [PERSON] . На даний час в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано розмір шкоди, який був сплачений первісним кредитором ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] . Відповідач ні в який спосіб не заперечила позовні вимоги, не скористався своїм правом на подачу відзиву, не спростувала факту самовільного залишеня місця пригоди. За умовами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме сплачений позивачем судовий збір, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ставить вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач до позовної заяви надав договір про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022,\~ укладений між адвокатом Самойленком П.М. та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , згідно п. 1.1 якого адвокат надає клієнту правову допомогу, з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів клієнта, якф виникли у останнього на підставі договорів про відступлення прав вимоги та інших, укладених ФОП [PERSON] (а.с. 43-44). Згідно п. 1 додаткової угоди № 317 до договору про надання правової допомоги № 01/11/22, укладеної 23.01.2024, сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги № 01/11/22, від 01.11.2022, по страховій справі №215/037/012317/21/1, становить 2 000,00 грн, що сплачується клієнтом адвокату за надання останнім послуг, які визначені п. 2 цієї додаткової угоди, а саме: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі 200,00 грн; написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду 1 000,00 грн; подання позовної заяви через систему «Електронний суд» - 500,00 грн, супровід та контроль судової справи 300,00 грн (а.с. 45-46). Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022, всього витрачено адвокатом часу на надання послуг вісім годин, загальна вартість робіт (наданих послуг)\~ становить 1700,00 грн. Крім того, клієнтом здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи в розмірі 300,00 грн (а.с. 47). Встановлено, що [PERSON] сплатив на рахунок адвоката Самойленка П.М. 2 000,00 грн. що підтверджено платіжною інструкцією № Р24АР24А2241674612D4601 від 23.01.2023. При винесенні рішення, суд керується практикою Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved