Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд до відповідачки із вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Вони із відповідачкою зареєстрували шлюб 25.07.1992 року в Гійченській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 25. Її дошлюбне прізвище [PERSON] . Від подружнього життя у них народилося двоє дітей, які на час подання позову є повнолітніми. Зазначає, що спільне сімейне життя у них не склалося, оскільки між ними не було взаєморозуміння та часто виникали сварки на побутовому рівні. Вказує, що вони розуміли те, що їхні характери є несумісними. Вказує, що впродовж більш як двадцяти років вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, вони стали чужими людьми. Їхня сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подальше їхнє спільне життя та примирення є неможливе, а збереження їхнього шлюбу є недоцільним. Вказує, що бажає створити нову сім`ю. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила. Від відповідачки не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 25.07.1992 року в Гійченській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 25. Дошлюбне прізвище відповідачки " [PERSON] ". Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей, які на час подання позову є повнолітніми. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та часті сварки на побутовому рівні. Впродовж більш як двадцяти років сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше збереження шлюбу суперчить інтересам позивача, оскільки бажає створити нову сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідачка [PERSON] проявила байдужість до збереження сім`ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує. Враховуючи вищенаведене, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved