Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Адвокат Герасимова Т.І., яка діє від імені та в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] працювала у КЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» на посаді завідувача навчально-методичного кабінету, викладача до 13.04.2022. Позивач [PERSON] працювала у КЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» на посаді методиста, викладача до 14.03.2022. Позивач [PERSON] працювала у КЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» на посаді заступника директора з виховної роботи, викладача до 14.04.2022. Були звільнені за згодою сторін. Позивачі зазначають, що відповідач [PERSON] , яка виконувала обов`язки директора, 22.03.2022 зібрала в їдальні коледжу понад 30 педагогів та працівників коледжу для того, щоб після хвилини мовчання донести до них інформацію про планування рейдерського захоплення і підготовки на неї нападу групою осіб під головуванням [PERSON] . Дослівна промова відповідача [PERSON] була опублікована на сайті незалежного журналістського інтернет-ресурсу «ВИБОРУ НЕМА» у статті від 26.04.2023, в якій було зазначено, що «нова очільниця навчального закладу звинувачує в рейдерстві та корупції свою попередницю - Чепку Ольгу». Також, було зазначено Крамською, що «Готується рейдерське захоплення коледжу [PERSON] і Шпильовою, очолюване Чепкою. Я змушена переховуватись, так як боюся за своє життя, ніде не почуваюся в безпеці, тому на зв`язок не виходжу і змушена зачинятись в кабінеті. Мене весь час переслідують, фотографують. Чепка готується мене збити автомобілем, або проштрикнути шилом». Про існування вказаної публікації позивачам стало відомо 01.05.2023, тому 04.05.2023 їх нім представником адвокатом [PERSON] було подано до редакції незалежного журналістського інтернет-ресурсу «ВИБОРУ НЕМА» скаргу на публікацію з проханням видалити статтю, яка порочить честь та гідність позивачів. 05.05.2023 від головного редактора незалежного журналістського інтернет-ресурсу «ВИБОРУ НЕМА» [PERSON] було отримано відповідь на скаргу, в якій він оповістив позивачів, що викладена у статті інформація, попри те, що її було перевірено з достатньої кількості джерел, виявилася недостовірною, а тому згадана публікація видалена з сайту на прохання представника позивачів. Позивачі зазначають, що саме відповідачем [PERSON] було здійснено поширення недостовірної інформації, яке відбулося шляхом публічного виступу перед широким колом осіб, а процитовані у публікації вислови мають цинічний, зверхній характер, містять образливий, такий, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачів зміст, містить недостовірні відомості, виражені у формі негативної інформації При цьому, позивачі зазначають, що неправомірними діями відповідача їм було спричинено моральну шкоду, яку вони оцінюють по 100000 грн. кожна, адже подана загалу інформація відповідачем за своєю сутністю, характером, спрямуванням та цільовим направленням являється безпрецедентно принизливою та компрометуючою, а відтак призвела до нівечення бездоганної репутації позивачів в суспільстві та професійних колах, а також їх особистої дискредитації, хоча вони присвятили значну частину свого життя освітній діяльності, з урахуванням чого роками самовідданої праці набули бездоганну репутацію та повагу серед колег та мешканців міста й області. Розповсюдження такої інформації може призвести до втрати позивачами можливості займатися справою всього життя - професійною освітньою діяльністю, що є рівнозначним втраті засобів для фізичного існування та можливостей для подальшого професійного зростання. З березня 2022 року позивачі перебувають у постійному стресі та переживають безпрецедентні у своєму житті душевні страждання, адже протиправними діями відповідача було зведено на нівець багаторічну сумлінну працю позивачів, їх авторитет і статус у суспільстві, в результаті чого їх психоемоційний стан є вкрай негативним, у їх житті присутні стрес, пригнічений настрій, тривога, стурбованість, нездужання, неповноцінний сон, зниження працездатності та порушення стосунків з оточуючими, тому позивачі вимушені звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. За вх. № 17129 від 18.07.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона не визнає пред`явлених до неї позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки вони є неправдивими, недостовірними, заснованими на неіснуючих фактах та обставинах, суперечать вимогам чинного цивільного законодавства. Неправдивим фактом є те, що вона, [PERSON] , 22.03.2022 зібравши в їдальні коледжу понад 30 педагогів та працівників коледжу, після хвилини мовчання, вирішила виголосити промову відносно ситуації, яка склалася у коледжі та донести до всіх інформацію про планування рейдерського захоплення і підготовки нападу не неї групою осіб під головуванням колишньої директорки [PERSON] . Адже, у дійсності 22.03.2022 вона взагалі так не висловлювалася, що можуть підтвердити свідки, а саме особи, які на той час перебували в їдальні. Також, позивачами не надано доказів, що на сайті в мережі інтернет була розміщення якась стаття, яка б принижувала честь та гідність позивачів. Вона не має жодного відношення до роботи сайту «ВИБОРУ НЕМА», розміщення чи видалення на даному сайті публікацій будь-якого змісту та вперше дізналася про існування такого сайту із змісту отриманої нею копії позовної заяви 26.06.2023. Така інформація була розміщена на сайті якоюсь іншою особою і до неї взагалі не має жодного відношення. Вважає, що дійсною причиною звернення позивачів з даним позовом до неї є намагання повернути позивача [PERSON] на посаду директора КЗ «Уманський гуманітрано-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради», позивача [PERSON] на посаду заступника директора КЗ «Уманський гуманітрано-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради», а позивача [PERSON] на керівну посаду методиста КЗ «Уманський гуманітрано-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради», а також за допомогою таких неправомірних дій усунути її з посади директора, яку вона на даний час займає. Вона в даному закладі працює з 1992 року та має загальний стаж роботи 32 роки, а педагогічного стажу 29 років, здобула науковий ступінь доктора філософії, має досягнення у професійному педагогічному колі освітянської аудиторії. За три останні роки, відколи на неї покладено обов`язки виконувача обов`язків директора, стягнень і зауважень не має, користується повагою і авторитетом серед колег та студентів, мешканців міста, району та області. З березня 2023 року позивачі вирішили її дискредитувати, як виконуючу обов`язки керівника КЗ «Уманський гуманітрано-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» з метою створення вільної вакантної посади директора коледжу, у зв`язку з чим зверталися в різні інстанції, в тому числі до органів поліції з різними заявами. Проте, зазначені ними факти також не знайшли свого підтвердження. В судовому засіданні 02.05.2024 позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтримали подану позовну заяву. Представник позивачів адвокат Герасимова Т.І. в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви. Зазначила, що відповідач на зібранні після хвилини мовчання висловлювалася в адресу [PERSON] щодо її неправомірних дій в майбутньому, погрожуючи її життю та здоров`ю. При цьому, вона не стверджує, що відповідач є ініціатором розміщення оголошення на веб-сайті та що вона подавала для публікації оголошення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 04.03.2024 не визнала пред`явлених до неї позовних вимог, адже вважає їх надуманими, неправдивими та не підтвердженими жодним доказом. Вказала, що має 32 роки трудового стажу. На даний час виконує обов`язки директора коледжу. За період роботи ніяких зауважень до неї не було. Жодного відношення до публікації оголошення вона не має. 22.03.2022 в приміщенні їдальні коледжу, крім хвилини мовчання інших заходів не проводилось, ніяких висловлювань з її боку не було ні цього дня, ні в будь який інший день. Цього дня [PERSON] взагалі на роботі не було. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що вони є не обґрунтованими та не підтвердженими доказами. Крім того, вказав, що при зверненні до суду позивачі не доплатили судовий збір, тому просив суд при винесенні рішення стягнути з позивачів не доплачений судовий збір. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які працюють в КЗ «Уманський гуманітрано-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради», в судовому засіданні одностайно підтвердили те, що з часу початку війни в їдальні коледжу всі працівники збиралися на вшанування загиблих хвилиною мовчання, після чого кожен займався своєю роботою. Жодного разу під час таких зібрань вони не чули від [PERSON] висловлювань про які вказують позивачі щодо [PERSON] чи будь яких погроз в її адресу та в адресу інших позивачів. Між ними ніколи не виникало ніяких конфліктів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює викладачем у педагогічному коледжі та з 2023 року перебуває у декретній відпустці. Вона є кумою [PERSON] , також вони є кумами з дочкою [PERSON] .. Вона може пояснити, що стала свідком тих обставин, що після початку війни, коли вони займалися волонтерською діяльністю, завжди о 09 год. в приміщенні їдальні коледжу була хвилина мовчання, після чого на одному із зібрань [PERSON] оголосила, що готується рейдерське захоплення коледжу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Також, було зазначено про переслідування [PERSON] , проте не було зазначено ким саме. Ніяких конфліктів між позивачами та відповідачем не було. Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників справи, свідків, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України). У статтях 28, 68\~Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України\~та статті 277\~ЦК України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1(надалі - постанови Пленуму ВСУ) судам роз`яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму ВСУ юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 12\~ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Крім того, відповідно до вимог п.19 постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30\~Закону України\~«Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] та свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які працюють в КЗ «Уманський гуманітрано-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради», стверджують, що жодного висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не було і конфлікти між ними не виникали. Щодо пояснень свідка [PERSON] , наданих нею в судовому засіданні, суд відноситься критично, оскільки між нею та позивачами [PERSON] та [PERSON] існують дружні відносини, вони є кумами, в результаті чого виникають сумніви в об`єктивності оцінки нею ситуації, яка склалася між сторонами. Крім того, представником позивача адвокатом Герасимовою Т.І. в судовому засіданні також було зазначено, що вона не стверджує, що відповідач є ініціатором розміщення оголошення на веб-сайті та що вона подавала оголошення для публікації. Вказана інформація, яка стала підставою для звернення з даним позовом до суду, була розміщена за ініціативою не встановленої особи та майже одразу була видалена на прохання позивачів, як не підтверджена. Тобто, вказане підтверджує те, що відповідач [PERSON] не має жодного відношення до розміщення чи замовлення публікації на сайті Інтернет ресурсу «Вибору нема». В судовому засіданні позивачі та їх представник не надали доказів, що відповідач поширювала недостовірну інформацію шляхом публічного виступу та будь- яким чином причетна до публікації в мережі Інтернет недостовірної інформації стосовно позивачів. \~ \~ \~ \~Таким чином, з урахуванням вище викладе ного \~позовні вимоги\~ \~про захист\~честі,\~гідності і\~ділової репутації\~не знайшли\~свого підтвердження\~в судовому\~засіданні,\~є безпідставними\~та не\~підлягають до\~задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~ \~ \~ \~Оцінюючи докази у справі, судом встановлено, що позивачами не доведено, що відповідач [PERSON] своїми умисними діями принизила честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Відповідно, позивачами не доведено, що їм була спричинена моральна шкода діями відповідача. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судовий збір та інші судові витрати необхідно покласти на позивачів. Враховуючи, що позивачі звернулися до суду з позовом, що має одночасно майновий і немайновий характер, то при подачі позову позивачам слід було сплатити судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Отже позивачі мали б сплатити судовий збір відповідно до кількості заявлених ними позовних вимог, зокрема за немайнову вимогу (визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію) в розмірі 1073, 60 грн. та за вимогу майнового характеру ( стягнення моральної шкоди) в розмірі 1,5% ціни позову, що становить 1500 грн. Оскільки позивачами сплачено за вимогу немайнового характеру 1073,60 грн. та 1073,60 грн. за вимогу майнового характеру, то з позивачів слід стягнути недоплачений судовий збір в розмірі 426,40 грн. з кожного.

Outcome: approved