Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстровано на колишню дружину - [PERSON] . Також він вказує, що з квітня місяця 2022 року перебував у лавах Збройних сил України, ним було відкрито два рахунки для зарахування заробітної плати та грошового забезпечення, одну картку позивач віддав дружині, а іншу залишив собі. Всю його заробітну плату отримувала дружина. Посилаючись на те, що добровільно розділити спільне майно колишнє подружжя не може, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] , а також стягнути з [PERSON] 50% коштів, які знаходились на його рахунку у сумі 593159,05 грн.. 04\~грудня 2023\~року відповідачем\~ [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просить визнати її особистою приватною власністю автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . В судовому засіданні позивач за первісним позовом - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Також пояснював, що добровільно залишив свою зарплатну картку дружині [PERSON] , про порядок витрачання коштів подружжя не домовлялися. Надходження грошей на свій рахунок [PERSON] не контролював, також і не вів облік по витрачанню [PERSON] коштів, які надходили йому як зарплата. Після того як [PERSON] виселила його з будинку, в якому вони проживали з дітьми, а також зверненням з позовом про розлучення, йому також стало відомо, що попередньо зароблені ним кошти на рахунку відсутні. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні просив суд врахувати, що відповідач за первісним позовом самовільно розпорядилась коштами, які були на зарплатній картці позивача. Вподальшому вигнала його з будинку, в якому вони проживали, та залишила без засобів існування. Відповідач за первісними позовними вимогами позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснювала, що, незважаючи на те, що зарплатна картка [PERSON] дійсно була у неї, проте кошти вона використовувала за погодженням з позивачем. А саме, значну сума коштів вона направляла [PERSON] , інші кошти витрачала на утримання їх спільних дітей. Вимоги зустрічного позову підтримала, просила їх задовольнити. Вказувала, що спірний автомобіль купила на власні кошти, оскільки вона та іі батьки тримали велике підсобне господарство. [PERSON] будь-яких коштів на купівлю автомобіля не надавав. Представник позивача за зустрічним позовом стверджував, що за період шлюбу сторонами не набуто будь-якого майна, спірний автомобіль куплено [PERSON] в той перід часу, коли сторони вже не проживали разом, тому він не може вважатись спільним. Просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] .. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в суді підтвердили, що сторони проживали в шлюбі. Позивач за первісним позовом [PERSON] в квітні місяці 2022 року був призваний до лав ЗСУ. В той час коли сторони перебували в шлюбі ними був придбаний автомобіль Opel Vectra. [PERSON] був неодноразово ранений, в зв"язку з чим проходив лікування, реабілітацію. Навесні 2023 року [PERSON] виселила [PERSON] з будинку, в якому вони проживали. Спірний автомобіль сторони купували в той період часу, коли проживали разом як сім"я. Відповідач [PERSON] , перебуваючи в шлюбі, ніколи не працювала. Вислухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження №14-325цс18. Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). Згідно положень ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положеннями ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Положеннями ч.1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.372 ЦК України . Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України Оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації. Отже, законодавство передбачає певні способи поділу судом майна подружжя. У Постанові від 08 серпня 2022 р. у справі №209/3085/20 (провадження №14-182цс2), Велика Палата Верховного Суду зауважила, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте в шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. За обставинами справи іншого майна, яке підлягало б поділу, сторони не мали. Суд може застосувати і такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об`єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість. Судом встановлено, що сторони з 19 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області розірвано 25 жовтня 2023 року(а.с.37). У період шлюбу сторонами було набуто майно, а саме автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого ТСЦ №3545 13 грудня 2022 року, вказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON] (а.с.36). Згідно наданих виписок по надходженням по рахунках за період з 01 березня 2022 року по 10 жовтня 2023 року АТ КБ "Приватбанк" [PERSON] має два рахунки: 1. - [NUMBER] , на який за вказаний період зараховано 1 186 318 грн. 10 коп.(а.с.6-8); 2. - [NUMBER] , на який за вказаний період зараховано 129 702 грн. 84 коп(а.с.9-11). У судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що картку із рахунком [NUMBER] для користування на потреби сім`ї добровільно дав [PERSON] , не покладав на неї обов"язки звітувати про фактичні витрати, що свою чергу виключає підстави для стягнення з осмтанньої 50 % коштів, що знаходились на рахунку [NUMBER] у сумі 593 159,05 грн.. При\~цьому,\~твердження [PERSON] \~про те,\~що транспортний\~засіб -автомобіль\~Opel\~Vectra,\~рік випуску\~2008,\~колір сірий,\~об?єм двигуна\~ [NUMBER] ,\~ідентифікаційний номер:\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~куплений за\~її особисті\~кошти не\~підтверджені належними,\~допустимими,\~достовірними доказами,\~тому суд\~робить висновок\~про недоведеність\~зазначеного. В ході судового розгляду встановлено, що предметом спору між колишнім подружжям [PERSON] фактично є автомобіль Opel Vectra, рік випуску 2008, колір сірий, об?єм двигуна [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та

Outcome: partial