Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] за якою просить: Визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності (у майні колишнього подружжя [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), а саме: - у квартирі за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1152714921101) загальною площею 83,8 м.кв., житловою площею 50,9 м. кв., яка складається із 3-х житлових кімнат; - у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1197270521101), загальною площею 10,6 м.кв. в розмірі по 1/2 (одній/другій) частці за кожним із колишнього подружжя: [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РОНКПП: [NUMBER] ). у кожному об`єкті вищезазначеного нерухомого майна, припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя на вищезазначене майно. - стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати за результатами розгляду справи. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Позивач [PERSON] з 19.11.2011р. до 12.01.2021р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.12.2020 р. по справі № 308/8339/20 про розірвання шлюбу між сторонами, яке набуло законної сили 12.01.2021 року. За час шлюбу подружжям, на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2017 р. було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1152714921101), загальною площею 83,8 м.кв., житловою площею 50.9 м. кв., яка складається із 3-х житлових кімнат. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно придбана подружжям квартира зареєстрована за відповідачем - [PERSON] . Зазначений факт стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка №361428539 від 10.01.2024 р.) Крім того, на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2017 р. також було придбано нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1197270521101), загальною площею 10,6 м.кв. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно придбане подружжям нежитлове приміщення також зареєстроване за відповідачем - [PERSON] . Факт стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка № 361434070 від 10.01.2024 р.). Оскільки придбані подружжям: квартира та нежитлове приміщення були придбані під час шлюбу сторін, хоч і зареєстровані за одним із подружжя - [PERSON] , зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. На придбання спірного майна були використані спільні кошти подружжя, у тому числі кредитні кошти, на отримання яких надавала відповідачу свою письмову згоду та надавала згоду для передачі спірного майна у заставу, як майна, що було придбано за кошти, що були спільною сумісною власністю подружжя, яку було оформлено нотаріально. Дані обставини можуть бути стверджені змістом нотаріально посвідчених договорів про придбання нерухомого мана, які заходяться у відповідача. Для придбання автомобіля, квартири, витрат на її ремонт, погашення кредиту, облаштування меблями, побутовою технікою подружжям [PERSON] та [PERSON] були витрачені як кредитні, так і позичкові кошти, зобов`язання по поверненню яких виникли зокрема на підставі боргової розписки від 01.07.2018 р., виданою позичальником [PERSON] позикодавцеві - [PERSON] на суму 12 000 доларів США. В силу взаємних негативних відносин сторін (колишнього подружжя) відсутня можливість розподілити у позасудовому порядку майно, придбаним ними під час шлюбу, визначити розмір часток у праві власності кожного з колишнього подружжя на зазначене спірне майно, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатися із даним позовом до суду. Оскільки кожен із об`єктів спільного нерухомого майна є неподільним і неспівмірним по вартості та призначенню, позивач вважає, що спірне нерухоме майно є неподільним і не може бути реально поділеним між сторонами відповідно до їх часток. За таких обставин належним і ефективним способом захисту прав позивача буде визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності сторін. За ухвалою від 12.01.2024 року зазначену позовну заяву було залишено без руху. За ухвалою від 30.01.2024 року судом було відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.03.2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про поділ боргових зобов`язань шляхом визнання за ним права власності на майно. Прийнятність зустрічної позовної заяви судом не вирішувалася. 20.06.2024 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання вимог, за якою він просить суд: - прийняти заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі; - залишити зустрічний позов поданий відповідачем без розгляду; - розглянути дану заяву без участі сторони. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що після тривалих перемовин між сторонами відповідач дійшов до рішення про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечує про прийняття рішення ?про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності (у майні колишнього подружжя [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), а саме: - у квартирі за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1152714921101), загальною площею 83,8 м.кв., житловою площею 50.9 м. кв, яка складається із 3-х житлових кімнат ; - у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1197270521101), загальною площею 10,6 м.кв. За ухвалою від 27.06.2024 року зустрічний позов відповідача був повернутий позивачу за зустрічним позовом [PERSON] . 20.06.2024 року до суду також надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи без участі сторони позивача. При цьому позивач просив врахувати, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти прийняття судом заяви сторони відповідача про визнання позовних вимог не заперечує. Судове засідання у справі було призначене на 20.06.2024 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 25.06.2024 року. Дослідивши всі матеріали справи та додатково подані, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 року у справі № 308/8339/20, яке набуло законної сили 12.01.2021 року, за наслідками розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було позовну заяву задоволено. Шлюб,\~укладений 29.10.2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 308 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] розірвано. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю -\~ [PERSON] . При цьому судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано 09.10.2019 року, [PERSON] та [PERSON] , 29.10.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 308. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2013, у сторін від шлюбу народилась дитина, донька - [PERSON] , [INFO] . Як убачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося, з 2018 року у них погіршились шлюбні відносини, між сторонами зникли почуття любові, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, шлюбні стосунки не підтримують. Народжена у шлюбі дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначено у ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2024 року № 361428539 об`єкт нерухомого майна № 1152714921101 квартира, загальною площею 83,8 м.кв., житловою площею 50,9 м. кв., яка складається із 3-х кімнат, за адресою: [ADDRESS] , 25.01.2017 року була зареєстрована на праві власності у цілій частці 1 за [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2024 року № 361434070 об`єкт нерухомого майна № 1197270521101 нежитлове приміщення, загальною площею 10,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , 06.03.2017 року було зареєстроване на праві власності у цілій частці 1 за [PERSON] . Глава 8 СК України регламентує право спільної сумісної власності подружжя. Відповідно\~до\~статті\~60\~СК\~України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкту у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У частині першій статті 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак доведеним є факт, що сторони у період із 29.10.2011 року по 12.01.2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого набули у спільну сумісну власність спірні квартиру та нежитлове приміщення. Зазначений факт був визнаний представником відповідача за письмовою заявою від 20.06.2024 року. Повноваження представника відповідача [PERSON] адвоката Німець Олени Михайлівни підтверджені ордером серії АО № 1112266 про надання правничої (правової) допомоги від 28.02.2024 року, який містить застереження про те, що Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються. Довідкою від 12.03.2024 року № 3/570 Акціонерного товариства «Таксомбанк» підтверджується, що кредитний договір № ТКФ 09.06.2017 930-2018, укладений 23.10.2018 року між цим банком та [PERSON] припинив свою дію з 02.08.2019 року у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного та того факту, що повне визнання позову представником відповідача не суперечить інтересам відповідача, відповідає його повноваженням, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб - Акціонерного товариства «Таксомбанк», оскільки кредит є погашеним, суд вважає за можливе прийняти до уваги визнання позову відповідачем та за наявності для того законних підстав ухвалити рішення про повіне задоволення позову. Слід також зазначити, що судом при ухваленні рішення також враховано, що позивачем заявлено вимогу саме про визначення ідеальних часток на спірні об`єкти нерухомого майна. Сторони не наполягали на реальному розподілі майна із визначенням часток в натурі та визначенням розміру грошової компенсації за відхилення від їх ідеального розміру, жодних клопотань про проведення експертиз до суду не надходило. Відтак суд позбавлений можливості достовірно встановити можливість виділення часток в натурі, тому, з урахуванням принципу диспозитивності, суд вважає за можливе визначити саме ідеальні частки колишнього подружжя у спільному сумісному майні залишивши його у спільній частковій власності, як того просить позивач. На підставі наведеного та

Outcome: approved