Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати припиненими трудові відносини [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) із Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерноком Агроюг» (код ЄДРПОУ 37464596, місцезнаходження: Херсонська обл., Бериславський р-н, с. Тягинка, вул. Степова, 10-Г) у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажання на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Позов мотивований\~тим,\~що [PERSON] ,\~працюючі на\~посаді директора\~ТОВ «Зерноком\~Агроюг» 20 грудня 2023 року ним було підготовлено заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням. Оскільки зв`язок із відповідачем було втрачено, позивач направив заву про звільнення на адресу учасника поштою. З моменту відправлення листа минув місяць, однак нікого рішення заявою про звільнення позивач не отримав, трудові відносини не припинені, що слугувало підставою для звернення з даним позовом до суду. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги. На судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача\~в особі на судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа\~ [PERSON] \~на судове\~засідання не\~з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Зерноком Агроюг» на посаді директора з лютого 2018 року. Єдиним Учасником даного підприємства є громадянка України [PERSON] . 20 грудня 2023 року позивачем було підготовлено заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням. Оскільки зв`язок із учасником було втрачено, позивач направив заву про звільнення на адресу Учасника поштою (цінним листом з описом вкладення). На момент звернення до суду з моменту відправлення листа минув місяць, однак ніякого рішення за заявою про звільнення від Учасника позивач не отримав, трудові відносини не припинені Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства/рішенням учасника. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 520/1 1437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-491 13св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19. Верховний Суд у своїх постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/1 1437/16-ц (провадження № 61-11763 св 8), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив про таке: свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний спосіб захисту є таким, який направлений на відновлення трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За вищенаведених обставин слід зазначити, що положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Отже, суд вважає, що факт неможливості письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись, обмежує останнього в належних йому трудових правах, враховуючи те, що відповідне право підлягає захисту, а вирішення вказаного питання можливе лише за зверненням до суду, обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який бажає звільнитися з займаної посади так і відповідача, який проти такого права не надав заперечень. Також на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved