Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 20.12.2022 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивачка була донькою сестри дружини померлого та проживала однією сім`єю з дитинства після смерті власної матері. Вона не була всиновлена померлим, а отже не являється його родичкою. Дружина померлого також померла до його смерті. Про дітей та/або інших родичів які б могли б бути спадкоємцем за законом позивачці не відомо. Про смерть прийомного батька [PERSON] було відомо, проте у зв`язку з тим, що вона не мала родинні відносини, вирішувати питання спадщини не мало жодного сенсу. На час смерті [PERSON] не мала місця реєстрації в Україні та не мешкала тривалий час з померлим. У серпні 2023 року [PERSON] попросила подругу [PERSON] навести лад у квартирі, що належала померлому за адресою [ADDRESS] . В ході прибирання серед інших документів був знайдений оригінал заповіту, складений [PERSON] 10.01.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Серовською М.В., зареєстрований в реєстрі за №3885, яким він заповів [PERSON] [INFO] все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і, взагалі все те, що йому б належало на день смерті і на що він по закону матиме право. Про вказаний документ [PERSON] не було відомо до цього часу. 21.08.2023 року [PERSON] надіслала вказаний заповіт до США [PERSON] . Отримавши заповіт [PERSON] оформила заяву про прийняття спадщини та довіреність на [PERSON] на оформлення спадкових прав після померлого [PERSON] , а також копії власних документів. 09.11.2023 року [PERSON] надіслала оригінал заповіту та документи, що дозволили звернутися до нотаріуса за оформленням спадкових прав. 23.01.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. за оформлення спадкових прав. Постановою від 05.02.2024 року №150/02-31 про відмову у вчинення нотаріальної дії нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з поданням заяви про прийняття спадщини у встановлені законодавством строки. Враховуючи зазначені вище обставини позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, терміном в два місяці. Ухвалою від 18.03.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача, адвокат Леліков С.О. в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити. 27.06.2024 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі позивача та представника, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, з підстав недоведеності поважних причин для пропуску строку, просила в позові відмовити. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що позивачку знає з 2006 року, з 2009 року позивач не проживає в Україні. В позивачки були гарні відносини зі спадкодавцем, офіційно вона не була його дитиною, про смерть знала, питання спадщини не оговорювались. Свідок з позивачем у липні 2023 року відпочивали у Хорватії, позивач передала ключі від квартири свідку, просила забрати дитячі фото, дипломи освіти, і свідок знайшла документи, заповіт. Зателефонувала позивачу, розповіла, відправила до Америки позивачу поштою оригінал заповіту. Позивач потім направила свідку 8 документів, в тому числі заповіт. Свідок звернулась до нотаріуса одразу після отримання документів від позивачки. Інший екземпляр заповіту відсутній, був лише один. [PERSON] був одружений з матір`ю позивачки, дітей в нього не було, позивачка вважає, що вона є єдиною спадкоємицею, за спадкодавцем до моменту смерті доглядали доглядальниці. Свідок зверталась до нотаріуса за довіреністю від позивача з прийняттям спадщини за заповітом. Заслухавши учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 20.12.2022 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина за заповітом, складений [PERSON] 10.01.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Серовською М.В., зареєстрований в реєстрі за №3885, яким він заповів [PERSON] [INFO] все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і, взагалі все те, що йому б належало на день смерті і на що він по закону матиме право. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, а звернулась лише 23.01.2024 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., у зв`язку з цим отримала постанову про відмову через пропуск строку. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач як спадкоємець за заповітом, має право на зазначену вище спадщину, однак не може оформити свої права, так як у передбачений законом строк своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки тривалий час проживала в США. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, суд виходить з конкретних обставин справи. Суд вважає, що причини пропуску строку, вказані у позові є поважними, через які позивач не зміг реалізувати своє право на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Виходячи з наведеного суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позовних вимог. В позовній заяві позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці, тому суд вважає за доцільне надати йому такий строк - два місяці, з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved