Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся до Талалаївського районного суду Чернігівської області з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 17.02.2023 у розмірі 60\~375,00 грн, а також судовий збір. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.02.2023 між ТОВ\~«Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 101120475, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав 15 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, що є додатком № 1 до кредитного договору № 10112047 від 17.02.2023, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений [PERSON] 04.03.2023. ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у нього утворилася прострочена заборгованість. 17.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т від 27.06.2023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 60\~375,00\~грн, з яких: 15\~000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 43\~875,00 грн заборгованість за відсотками; 1500,00 грн заборгованість за комісією. Усупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги\~не здійснив жодних платежів для погашення боргу. Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024\~року позовну заяву передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 20 травня 2024 року 10-00 год., яке в подальшому відкладено на 14 червня 2024 року 14-00 год. У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] не погоджується із сумою заборгованості, посилаючись на те, що умови договору про 1095 % річних, що становить 3,00 % від суми кредиту за кожен день користування є кабальними для відповідача. Установлений в договорі розмір процентів, а саме у розмірі пільгової ставки 1,50 % та поточної ставки 3,00\~% у день, є завищеним, не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», засадам справедливості, добросовісності, розумності. Станом на день подання позову до суду позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 43\~875,00 грн, що становить 292,5 % від суми кредиту, що становить понад 50 % вартості кредиту і плати за користування кредитом, що є несправедливою умовою та підставою для відмови судом у стягненні таких процентів. Посилаючись на несправедливі умови кредитного договору та завищені проценти, представник відповідача зазначив, що розмір заборгованості має відповідати розміру фактично отриманих відповідачем кредитних коштів у розмірі 15\~000,00 грн. Щодо відступлення права вимоги, то до позовної заяви не додано повного тексту реєстру боржників та відсутні інші додатки до договору, що унеможливлює надання належної правової оцінки доданих до заяви документів. За твердженням представника відповідача, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів. У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, зазначив, що відповідач був у повній мірі проінформований про умови надання кредиту, не заперечував щодо них, підписуючи кредитний договір. Позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за процентами та комісією в межах чинного законодавства. Зауважив, що виписка по особовому рахунку за кредитним договором № 101120475 від 17.02.2023 створена на основі витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги, а тому є належним доказом. До позовної заяви не додано повного тексту реєстру боржників у зв`язку з тим, що в ньому містяться персональні дані інших осіб, поширення яких можливе лише за їхньою згодою. У судове засіданні сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому належним чином повідомлялися про дату та час судового засідання, жодних заяв/клопотань не подавали. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 17 лютого 2023 року відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 101120475, підписавши його електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора U41041 (а. с. 9-14). Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язується на строк, визначений умовами договору, надати позичальнику кошти у сумі 15\~000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі, на умовах та в строки, що визначені договором. Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається загальним строком на 105 днів із 17.02.2023 і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15\~днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.03.2023; поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.06.2023. Згідно з п. 1.4 договору позивальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 04.03.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02.06.2023. За умовами договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 4875,00 грн у грошовому виразі та 94,072,00 % річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника (за весь строк кредитування) складають 45\~375,00 грн у грошовому виразі та 1052,00 % річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 19\~875,00 грн, а за весь строк кредитування 60\~375,00 грн. Тип процентної ставки за цим договором фіксована. За надання кредиту позичальник має сплатити комісію у розмірі 1500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми одноразового кредиту в момент видачі. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 3375,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 40\~500,00 грн, які нараховуються за стандартно процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням наданої ним картки. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , з яким укладено договір № 101120475 від 17.02.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U41041 (а. с. 16). Згідно із платіжним дорученням від 17.02.2023 № 59545563, наданим позивачем, кредитні кошти в розмірі 15\~000,00 грн перераховано на рахунок відповідача (а. с. 17). Відповідно до наданих відомостей про щоденні нарахування та погашення, 17.02.2023 відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 15\~000,00 грн та нараховано комісію за оформленні кредиту в сумі 1500,00 грн, у подальшому кожного місяця здійснювалося нарахування процентів протягом пільгового періоду у розмірі 225,00\~грн, протягом поточного періоду 450,00 грн (а. с. 19). Випискою з особового рахунку за кредитним договором №\~101120475 від 17.02.2023 підтверджується наявність заборгованості відповідача у розмірі 60\~375,00\~грн, з яких: 15\~000,00 грн за сумою кредиту; 43\~875 грн за процентами; 1500,00 грн за комісією (а. с. 20). 27 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 100-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ\~«Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно до акта приймання-передачі реєстру боржників від 27 червня 2023\~року до договору відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т, витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т від 27 червня 2023\~року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 60\~375,00 грн, з яких: 15\~000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 43\~875,00\~грн заборгованість за відсотками; 1500,00 грн заборгованість за комісією (а. с. 27, 28). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652\~ЦК\~України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу ч. 1 ст.\~638\~ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК\~України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до ст. 1082 ЦПК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За правилами ст. 89 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачем у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Підписуючи вищевказаний кредитний договір, відповідач погодився з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами, а тому доводи його представника про незаконність нарахування процентів безпідставні. Відповідачем та його представником викладені у відзиві обставини не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема не надано платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, наданий позивачем. З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачем взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачем та його представником, і така заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved