Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року в справі № 304/558/18 та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розміром 5 000 грн щомісячно (по 2500 грн на кожну дитину) з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2017 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб. Також рішенням цього ж суду від 14 червня 2018 року було повністю задоволено її позов та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , на кожну дитину щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Починаючи з дня розірвання шлюбу, а це з 2017 року й до теперішнього часу, відповідач крім аліментів, які почав сплачувати з липня 2018 року більше жодним чином не допомагає їй в утриманні дітей. З моменту прийняття рішення суду по аліментах пройшло більше п`яти років. За цей період багато чого змінилося у рівні витрат, які здійснюються на утримання, виховання та навчання різностатевих дітей. Дуже суттєво збільшилися ціни на продукти харчування, одяг ліки та інші речі першої необхідності для нормального фізичного та духовного розвитку. Також станом на сьогоднішній день стан її здоров`я дуже погіршився. Так, після виявлення хвороби вона не в змозі відвідувати будь-яку роботу, тобто у неї немає можливості щось додатково заробляти, щоб вистачило на лікування та утримання двох дітей, а ті аліменти, які були присуджені відповідачу, дуже мізерні для належного їх забезпечення. Їй відомо, що відповідач працевлаштований та де заробляє достатньо коштів, у нього на сьогоднішній день немає інших утриманців, стан його здоров`я у чудовій формі, а тому має всі належні мови для допомоги їй утримувати дітей шляхом сплати збільшеного розміру аліментів. З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. (а. с. 22). Ухвалою судді Перечинського районного суду від 14 березня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а. с. 25-26).\~\~ Двадцять восьмого травня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Гельжинського Р.Л. на позовну заяву, у якому останній просить у задоволенні позовної заяви відмовити. Покликається на те, що відповідач заперечує той факт, що він жодним чином починаючи з 2017 року\~ не допомагає позивачці в утриманні їх неповнолітніх дітей, адже він постійно передає дітям грошові кошти в різних сумах, щодо надання їм грошових коштів на особисті потреби, речі, прикраси, мобільні телефони тощо. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач спочатку стверджує, що про доходи відповідача їй не відомо, а потім що їй відомо про його працевлаштування та отримання достатніх коштів. Зазначає, що на даний час відповідач офіційно не працевлаштований та отримує лише нерегулярний, мінливий дохід, орієнтовно 5 000 6 000 грн в місяць (працює різноробочим). Незважаючи на скрутне матеріальне становище, він постійно та вчасно сплачує аліменти, заборгованість відсутня. Крім цього звертає увагу на те, що матеріальне становище відповідача значно погіршилось, він не має постійного та сталого доходу. Таким чином доводи позивача в частині обгрунтованості позовних вимог грунтуються на припущенні в порушення вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Вважає, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів на утримання дітей не доведена, позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено факту самостійного утримання дітей. Позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може сплачувати збільшений розмір аліментів в сумі 5 000 грн, тобто по 2 500 грн на кожну дитину. Враховуючи вищевикладене, він не відмовляється від утримання своїх неповнолітніх дітей, однак вважає необхідну, достатню для забезпечення потреб сина і доньки та таку, що він має можливість сплачувати суму аліментів в розмірі 3 200 грн, тобто по 1 600 грн на кожну дитину (а. с. 37-38).\~\~\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гельжинський Р.Л. у судове засідання також не з`явилися, однак останній у поданому відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2017 року, яке набрало законної сили 28 березня 2017 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05 вересня 2009 року виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 17; дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати при матері [PERSON] (а. с. 11-12). Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили 17 липня 2018 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 13-15).\~ Двадцять восьмого вересня 2023 у Перечинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 149 (а. с. 21). З виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 7754, 8418, 1056 та 8720, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради вбачається, що позивач [PERSON] 23 жовтня, 15 листопада та з 27 листопада по 08 грудня 2023 року, а також з 05 лютого по 05 березня 2024 року перебувала на стаціонарному лікування у вказаному закладі, востаннє з повним діагнозом «Супутнє І15.9 Вторинна гіпертензія не уточнена ІІ ст. 3 ст. КВР2. СН 0 ст. Екстрасистологічна аритмія. Супутнє Е66.91 Ожиріння, не уточнене, індекс маси тіла [ІМТ] ? 30 кг/м2 до ? 64,99 кг/м2. Основний С53.8 Ураження шийки матки, що виходить за межі вищезгаданих локалізацій pT1b2NxMO кл.гр. 2» (а. с. 17, 18, 19, 20). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відтак право вимагати зміни (збільшення) розміру стягуваних аліментів не може заперечуватися як таке, адже стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, щодо визначення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, [PERSON] посилалася на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів розмір витрат значно зріс, тоді як вона через погіршення стану здоров`я самостійно не в змозі забезпечувати належний рівень життя дітей.\~ При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягнення з відповідача [PERSON] на утримання дітей, з огляду на пред`явлений позов, суд враховує наступне. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів. Маючи на своєму утриманні дітей позивач несе основний тягар як матеріального утримання таких, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію їх життів. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Проте, самі по собі такі обставини не є достатніми для збільшення розміру стягуваних аліментів до рівня, заявленого в позові. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища одержувача аліментів як підстава для збільшення стягуваних аліментів до заявленого рівня повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність утримувати дитину з урахуванням одержання аліментів у попередньому розмірі, значно утруднює таке утримання тощо. Підстави для відповідного збільшення розміру аліментів і спроможність відповідача їх сплачувати підлягають доказуванню. Жодних доказів щодо доходів платника аліментів [PERSON] , наявності у його власності певного рухомого чи нерухомого майна, наявності медичних протипоказань, встановлених такому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності матеріали справи не містять, оскільки в ході судового розгляду справи позивач такі докази не подавала і клопотання про їх отримання судом не заявляла. Твердження позивача про те, що у відповідача відсутні на утриманні інші особи, стан його здоров`я у чудовій формі, він працевлаштований та заробляє достатньо коштів для сплати збільшеного розміру аліментів, є неспроможними так як не доведені належними та допустимими доказами. Відповідні доводи позову ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею сьомою закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що прожитковий мінімум на дітей\~ віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень. Суд також враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а отже зобов`язаний заробляти для забезпечення належного рівня життя та виховання своїй дітей. До того ж висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, які в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при ухваленні даного рішення. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що достовірних відомостей про заробіток (дохід) відповідача у суду немає, тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги погіршення стану здоров`я [PERSON] та у зв`язку з цим зміну її матеріального стану, позицію відповідача, який зазначає про можливість сплати аліментів у твердій грошовій сумі у загальному розмірі 3 200 грн на двох дітей, суд, з огляду на інтереси дітей, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, вважає за можливе збільшити\~ розмір аліментів на утримання дітей та визначити такий у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 грн на кожну дитину щомісячно. Саме такий розмір аліментів відповідатиме насамперед інтересам самих дітей, якнайкращому забезпеченню їх прав, покриватиме суттєву частину витрат на них і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Як роз`яснено у абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Таким чином, оскільки позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мала понести позивач у сумі 1 211,20 грн, підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial