Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДЕРЖАВНОГО\~ПІДПРИЄМСТВА «МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ» (далі ДП «Мирноградвугілля») про стягнення заборгованості по невиплаченим сумам при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до наказу Відокремленого підрозділу (далі ВП) «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» № 222к від 31.10.2022 його було звільнено за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. До теперішнього часу відповідач не провів з ним остаточного розрахунку. Станом на 18.04.2024 заборгованість по невиплаченим сумам при звільненні становить 27499 грн 26 коп., яка складається з оплати по листку непрацездатності за рахунок підприємства у жовтні 2022 року за 4 календарних дні в сумі 1133 грн 08 коп. (за вересень 2022 року) та вихідної допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у сумі 26366 грн 18 коп. 03.04.2024 він звернувся до підприємства із заявою про виплату заборгованості по невиплаченим сумам при звільненні, на що 19.04.2024 отримав відповідь, у якій зазначено, що у підприємства немає коштів на погашення вказаних сум у зв`язку із відсутністю прибутку та погіршенням фінансового стану. Тому позвач просить суд стягнути з ДП «Мирноградвугілля» на його користь заборгованість з нарахованих при звільненні сум у розмірі 27499 грн 26 коп. та понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. та на правничу допомогу в сумі 5000 грн 00 коп. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача\~ДП «Мирноградвугілля» до суду не з`явився, про час і місце розгляду\~справи\~сповіщений належним\~чином,\~надав суду заяву \~про розгляд справи в його відсутність, поклавшись при винесенні рішення на розсуд суду. Згідно із\~ ухвалою суду\~ від 07.05.2024 \~у справі\~ відкрито спрощене\~позовне провадження\~з викликом\~сторін. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 16.01.1995 до 31.10.2022 знаходився у трудових стосунках з відповідачем, працюючи електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, та відповідно до наказу № 222-к від 31.10.2022 був звільнений з Відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» згідно із ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію, що підтверджується записами з трудової книжки позивача. Відповідно до довідки ДП «Мирноградвугілля» № 262 від 18.04.2024 заборгованість по невиплаченим сумам при звільненні [PERSON] складає: оплата по листку непрацездатності за рахунок підприємства у жовтні 2022 року за 4 календарних дні в сумі 1133 грн 08 коп. (за вересень 2022 року) та вихідна допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у сумі 26366 грн 18 коп., а всього 27499 грн 26 коп. Після стягнення податків сума до виплати становить 22136 грн 92 коп. У відповідь на звернення [PERSON] від 03.04.2024 ДП «Мирноградвугілля» у своєму листі від 19.04.2024 повідомило позивача про відсутність коштів на погашення заборгованості з одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності. За приписами\~ч.1\~ст.47\~КЗпП\~України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 працівнику, що має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з Підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше, зокрема, для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років трьох середньомісячних заробітків. Відповідно до п.3.2 вказаної Галузевої угоди положення Угоди є обов`язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів. Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Судом встановлено, що позивач понад 20 років пропрацював на гірничому підприємстві, у зв`язку з чим має право на отримання спірної допомоги. Будучи вперше звільненим у зв`язку з виходом на пенсію з відокремленого підрозділу відповідача, підприємство нарахувало йому одноразову допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітків з урахування стажу роботи позивача у вугільній галузі. Оскільки в порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося з позивачем, заборгованість із сум, що належать позивачу при звільненні від підприємства, у сумі 27499 грн 26 коп. (без утримання податку та інших обов`язкових платежів) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Незадовільне фінансове становище не виключає відповідальності підприємства. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Така позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні у справі «Кечко проти України». Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 29.04.2024 між [PERSON] \~та\~адвокатом Безруком В.Л.\~укладено договір про\~надання правничої\~ допомоги в цій цивільній справі, відповідно до якого розмір винагороди адвокату складає 5000 грн.\~ Відповідно до акту виконаних робіт від 02.05.2024 надані адвокатом послуги складаються: з підготовки та збору матеріалів щодо позовної заяви, на що витрачено 4 год, вартість послуги - 2000 грн 00 коп., та з підготовки та участі у судовому засіданні, вартість послуги 3000 грн 00 коп. Оплата позивачем послуг адвоката підтверджується квитанцією № 128 від 02.05.2024. Оскільки представник позивача у судовому засіданні не приймав участі, суд вважає, що заявлене позивачем відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню лише в частині підготовки та збору матеріалів щодо позовної заяви в сумі 2000 грн, як такі, що підтверджені відповідними доказами. Позивачем при зверненні до суду сплачено мінімальну ставку судового збору в сумі 1211 грн 20 коп., яку слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача згідно із ст.141 ЦПК України. На підставі\~ст.47,\~116\~КЗпП України, Закону\~України «Про\~колективні договори\~і угоди», Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001,

Outcome: approved