Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

25 березня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 25 вересня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис №2301 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 вересня 2018 року. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] є батьком їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2019 року. У позовній заяві позивач зазначає, що з осені 2023 року їхні подружні відносини припинилися, проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання їхньої спільної дитини, жодної допомоги не надає, не відвідує доньку, чим порушує її безумовне право на гідне життя, розвиток, харчування та виховання. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 10:30 год. 24 квітня 2024 року. 28 березня 2024 року відповідач був додатково повідомлений про призначення розгляду справи №570/1414/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 24 квітня 2024 року. 24 квітня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 21 травня 2024 року о 09:30 год. 24 квітня 2024 року відповідач був додатково повідомлений про призначення розгляду справи №570/1414/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 09 год. 30 хв. 21 травня 2024 року. 21 травня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 24 червня 2024 року о 10:00 год. У судове засідання 24 червня 2024 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, позивач подала 18 лютого 2024 року клопотання, в якому просила судовий розгляд даної справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. . А тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що наявні в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 25 вересня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис №2301 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 вересня 2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2019 року, актовий запис № 12. Згідно довідки №2583 начальника УДМС у Рівненській області Драпич Л., відповідно до рішення УДМС у Рівненській області від 02.08.2023 року №2442/23 [PERSON] , [INFO] , набула громадянства України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України». Довідкою Олександрійської сільської ради №105 від 09 лютого 2022 року підтверджено, що малолітня дитина сторін проживає разом з мамою [PERSON] , 1988 року народження. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.141\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182\~СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 1 ст.89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, при цьому розділяючи цей обов`язок з матір`ю, оскільки законодавча вимога передбачає - обов`язок по утриманню дитини обома батьками. Відповідач не надає позивачу коштів на утримання дитини, що є підставою для стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суб`єктивні права дитини на утримання її батьком є порушеними, визначений позивачем розмір стягнення з відповідача аліментів на дитину при взаємному обов`язку батьків утримувати дітей відповідає засадам розумності і справедливості , є обґрунтованим та підлягає стягненню, у зв`язку з чим позов слід задоволити повністю. Згідно із ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved