Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права на завершення безкоштовної приватизації земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який ще за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] , але не закінчив її та не отримав правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку. Позивачі вважають, що вони, як спадкоємці померлого [PERSON] мають право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, а тому 21.08.2023 р. вони звернулися до Київської міської ради з заявами про завершення приватизації земельної ділянки. Однак, їм було відмовлено в цьому та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. 06.02.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.03.2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано копію спадкової справи. Позивачі до суду не з`явилися, представник позивачів подав заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує, просити їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлені належним чином. У відзиві зазначив, що просить суд слухати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 11167, що підтверджується копією свідоцтва про смерть видане 15.06.2009 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина щодо його майна, спадкоємцем якої є: син [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. До складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою 15 вересня 1999 року та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 04 липня 2011 року, за реєстровим № 36303. [INFO] помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 184, що підтверджується копією свідоцтва про смерть видане 12.02.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина щодо його майна, спадкоємцем якої є: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] , у зв`язку з чим отримали в рівних долях по 1/2 частині на спадкове майно (Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно) - житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] звернувся до Київського міського голови з заявою про передачу йому у безкоштовно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: по [ADDRESS] . Рішенням IV сесії ХХIV скликання Київської міської ради № 400-2/560 від 24.04.2003р. «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Дніпровському районі м. Києва» було вирішено передати громадянину [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: по [ADDRESS] . (копія рішення з додатком додається). На сьогодні Рішенням IV сесії ХХIV скликання Київської міської ради № 400-2/560 від 24.04.2003р. «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Дніпровському районі м. Києва» ніким не скасоване. Отже [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] , але не закінчив її та не отримав правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку. 21.08.2023 р. позивачі звернулися до Київської міської ради з заявами про завершення приватизації земельної ділянки. Однак, листом № 057-08/Х-2682-1282 від 31.08.2023 р. їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У відповіді Департаменту земельних ВО КМР (КМДА) ресурсів № 0570202/3-10646 від 11.08.2023 р. на адвокатський запит № 30 від 26.05.2023 р. зазначено наступне: «За наявною в Департаменті інформацією рішенням Київської міської ради від 24.04.2003 № 400-2/560 громадянину [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,09 га (код ділянки 66:088:0014) на [ADDRESS] . Пунктом 5.21.1 рішення Київської міської ради від 27.11.2003 № 222/1096 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» внесено зміни у додаток до рішення Київської міської ради 24.04.2003 № 400-2/560 в частину площі земельної ділянки, а саме «0,09» замінено на «0,10». В Міському земельному кадастрі відсутня інформація щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою». Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець, [PERSON] за життя розпочав у встановленому законом порядку, проте не завершив процес приватизації у зв`язку з своєю смертю. Право на завершення приватизації відповідно до чинного законодавства та судової практики у таких правовідносинах, переходить до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] які є спадкоємцями першої черги і прийняли спадщину, а отже прийняли у порядку спадкування право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, розпочатої та незавершеної спадкодавцем. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, то вважається, що вона разом із [PERSON] набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали попередньому спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов визначення додаткового строку на прийняття спадщини є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved