Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гоцуляк Ю.С., звернулася до суду з відповідною заявою у якій зазначила, що 07 червня 2024 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення яким було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У зв`язку з розглядом справи позивачка понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., які повністю нею сплачені та підтверджуються доказами долученими до заяви. До початку першого судового засідання представник позивача подала заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд винести додаткове рішення яким стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Позивачка та її представник адвокат Гоцуляк Ю.С. в судове засідання не з`явились, до суду направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги про стягнення витрати на правничу допомогу не визнав ( а.с.63). Оскільки сторони та представник позивача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали\~справи та\~наявні у\~ній докази\~суд доходить\~наступного. З матеріалів справи убачається, що 07 червня 2024 року рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишити « [PERSON] » та стягнуто з відповідача на користь позивачки 968 грн. 96 коп. судового збору. До початку першого судового засідання представником позивачки адвокатом Гоцуляк Ю.С. було подано заяву про стягнення судових витрат у відповідності до ч. 8\~ст.\~141\~ЦПК України ( а.с.36).. Згідно з частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи убачається що 07 червня 2024 року між адвокатом Гоцуляк Ю.С. та позивачкою було укладено додаткову угоду №07/06-1 до договору від 02 травня 2024 року №02/05-1 про надання правничої допомоги. Згідно з Актом здачі приймання виконаних робіт (надання послуг) позивачка отримала від адвоката Гоцуляк Ю.С. правову допомогу (правові послуги), а саме: усне та письмове консультування клієнта, збирання доказів для підготовки позовної зави, підготовка та направлення позовної заяви та підготовка заяв про розгляд справи за відсутності позивачки та представника, заяви про вирішення питання про судові витрати та заяви про винесення додаткового рішення, загальна вартість яких склала 4000 грн. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 10/06-1 адвокатом прийнято від [PERSON] 4000 грн. як оплата за договором про надання правничої допомоги ( а.с.51-57). Пунктом 4 частини 1\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень\~статті 59 Конституції України\~(справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі\~статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, суд, визначаючи суми відшкодування, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. За правилами частини 4\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» (правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 по справі № 922/1163/18). Слід зауважити про те, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення в разі зазначення фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Суд наголошує на тому, що для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18. У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару оцінку співмірності витрат на професійну правничу допомогу слід надавати з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. У вимірі обставин справи суд вказує на те, що розглянутий судом спір виник із сімейних правовідносин, а саме розірвання шлюбу. Правова регламентація спірних правовідносин є чіткою, національне законодавство у відповідній частині труднощів для розуміння не викликає. Суд зауважує, що даний спір про розірвання шлюбу був розглянутий за одне судове засідання, при цьому відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Також судом враховано кількість процесуальних документів, підготовлених представником позивача для позовної вимоги про розірвання шлюбу, яка була незначною та не вимагала від адвоката витрат надмірних зусиль для їх підготовки. Таким чином, заявлені до відшкодування 4000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи. Відтак з огляду на незначну складність справи суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 2500 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн.

Outcome: partial