Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

13.03.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутнє взаємопорозуміння. Шлюбні стосунки фактично припинились, шлюб існує лише формально, тому позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, судові витрати стягнути на її користь. Спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей немає, як і спору щодо поділу майна. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 03.05.2019 у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району, Закарпатської області, актовий запис №2 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.05.2019). Під час шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України,суд постановляєрішення пророзірвання шлюбу,якщо будевстановлено,що подальшеспільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з поданої позовної заяви, сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, оскільки спільнім подружнім життям вони не проживають, втратили почуття любові та поваги один до одного, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища від відповідачки не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК Україниу разірозірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у сумі 1211, 00 гривень.

Outcome: approved