Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

30 січня 2022 року на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Обласного комунального\~підприємства «Донецьктеплокомуненерго»\~в особі\~Виробничої одиниці\~обласного комунального\~підприємства «Донецьктеплокомуненерго\~«Краматорськміжрайтепломережа» до\~ [PERSON] про стягнення боргу в сумі 140500,87 гривень, а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що квартира [ADDRESS] , який приєднано до системи централізованого теплопостачання, споживачами якої є відповідач. На підприємстві позивача на ім`я відповідального наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. Відповідач використала надану позивачем послугу для задоволення власних потреб, однак неналежно виконувала обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим, за період з 01.10.2008 року по 31.10.2021 року за нею утворилась заборгованість в сумі 140500,87з яких: 56666,68 гривень сума основного боргу (заборгованість за теплову енергію); 14391,12 гривень - 3% річних; 69443,07гривень - інфляційні втрати. Питання про відкриття провадження суддею Краматорського міського суду Донецької області не вирішено. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно з позицією Ради суддів України, викладеній у рішенні від 05.03.2023 року та на засіданні 17.08.2023 року, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. 21 листопада 2024 року цивільна справа № 234/957/22 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 року, для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 27 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 17 січня 2024 року представник відповідача адвокат Проніна А.І. подала відзив на позовну заяву, разом із заявою про застосування строку позовної давності. У відзиві представник відповідача зазначила, що заборгованість нараховується з 2008 року по 2021 рік, тоді як позивач звернувся з позовом до суду лише у 2022 році, тобто пропущено строки позовної давності у три роки. Розмір штрафних санкцій розраховано з 2008 року й він значно перевищує розмір заборгованості. При цьому, з наданих розрахунків неможливо вирахувати суму за останні три роки та останній один рік, а тому представник відповідача вважає, що вимога про їх стягнення не піддягає задоволенню. З урахуванням наведеного, представник відповідача просила застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позовних вимог та списати штрафні санкції в повному обсязі. Правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України щодо подачі відповіді на відзив на позовну заяву, відповідач не скористалась. Натомість 28 травня 2024 року представник позивача [PERSON] подала письмові пояснення та заяву про зменшення позовних вимог, в яких зазначила, що позовну заяву з додатками, було надіслано до Краматорського міського суду Донецької області засобом поштового зв`язку 29.12.2021 року. Початком перебігу позовної давності (3 роки) є грудень 2018 року та сума основного боргу за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року складає 12194,02 гривень, замість заявлених 56666,68 грн. за період з 01.10.2008 р. по 31.10.2021 р.; Також законом право кредитора вимагати оплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінювання грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати 3% річних) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. До цих вимог застосовується загальний строк позовної давності, а не спеціальний. Сума 3 % річних становить за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року 29,84 гривень, замість заявлених 14391,12 гривень за період з 01.10.2008 р. по 31.10.2021 р., сума інфляційних втрат за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року складає 153,35 гривень, замість заявлених 69443,07 грн. за період з 01.10.2008 р. по 31.10.2021 р З урахуванням наведеного, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу за період з 01.12.2018 рок. по 31.10.2021 року - 12194,02 гривень, суму 3 % річних за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року 29,84 грн., суму інфляційних втрат за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року 153,35 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача, який позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи. Відповідач подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не визнає позовні вимоги й просить зменшити їх розмір, відповідно до заяви її представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно оцінивши надані докази дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , , а тому є абонентом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» та має особовий рахунок № [NUMBER] . Між позивачем і відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послуги з опалення, а відповідач користувалась даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялась від них. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9, 10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» оплата за комунальні послуги нараховується абонентам, затвердженим в установленому порядку тарифам. Наймачі зобов`язані своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги, а відповідно до ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладається на власника. Згідно ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст. 32 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. У порушення ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідач не здійснює оплату за надану позивачем теплову енергію та має заборгованість. Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надану їй позивачем теплову енергію в період 01.12.2018 року по 31.10.2021 року, розмір якої, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 12194,02 гривень. Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Відповідачу надавались послуги з опалення, але вона не в повному об`ємі вносила плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочила виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року. Отже, у зв`язку з невиконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, нараховані інфляційні втрати в сумі 153,35 гривень та 3% річних у сумі 29,84 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. Під час розгляду справи, стороною відповідача надано клопотання про застосування до вимог про стягнення заборгованості строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 3 та 4 ст.\~267\~ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 17.01.2024 року представником позивача подано заяву про застосування строку позовної даності, оскільки вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 2008 року заявлено з порушенням строків, визначених ст. 257 ЦК України. Разом з тим, 28.05.2024 року представником позивача заявлено про зменшення позовних вимог. В подальшому розгляд справи було здійснено з урахуванням уточнених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року,тобто в межах строку позовної давності. За таких обставин, враховуючи межі уточнених заявлених позовних вимог, позицію сторін та

Outcome: approved