Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

20.06.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, через що у сторін часто виникаюли сварки. Протягом останніх двох років сторони не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин позивач прийшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб необхідно розірвати в суді. Ухвалою судді Самойленко Л.М. від 26.02.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 15.05.2024 року направив до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у його відсутності, оскільки він приймає участь у бойових діях та пояснив, що з 2021 року він проживає з іншою жінкою [PERSON] , яка від нього вагітна. Відповідач [PERSON] в судове засідання неоноразово не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, поштові відправлення повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". До суду відзиву та клопотань не направила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 березня 2017 року у Баранівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2023 р.(а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.2017 року(а.с. 8). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося через відсутнє взаєморозуміння між сторонами, втрату почуття любові та поваги одне до одного, сторони тривалий час проживають окремо, у позивача є інша жінка, яка від нього вагітна. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це буде шкодити їх інтересам. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved