Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 417\~980,20 грн., 3% річних за період з 01.03.2022 року по 12.01.2024 року в розмірі 21\~330,28 грн., а також судові витрати в розмірі 4393,10 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 07.02.2022 року ним було позичено [PERSON] грошові кошти в розмірі 10\~000 доларів США, та складено відповідну розписку, яка була підписана відповідачем особисто. Відповідно до вказаної розписки відповідач зобов`язався повернути позивачу 11\~000 доларів США, шляхом повернення грошей в розмірі 500 доларів США щомісячно, починаючи з наступного місяця, після отримання позики від позивача. Також позивач вказав, що останнім часом відповідач почав переховуватися від нього, не відповідає на телефонні дзвінки, у зв`язку з чим він зрозумів, що останній борг повертати не збирається. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 439\~310,48 грн., а також\~стягнути з відповідача понесені \~позивачем \~судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заява про розгляд справи\~за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти\~розгляду\~справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання \~не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини\~своєї не явки суду не повідомив та відзив до суду не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 07.02.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від позивача в борг 10000 доларів США, та зобов`язався повернути борг позивачу з відсотками в розмірі 1000 доларів США. Сторонами був погоджений щомісячний платіж в розмірі 500 доларів США, та загальна сума, яка підлягає поверненню позивачу становить 11\~000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідачем [PERSON] було складено розписку про отримання грошових коштів, оригінал якої було надано позивачем до суду. Згідно до\~\~положень\~ ч.\~\~1\~ст.\~1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-63цс13. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов`язання є гривня, проте якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд має\~право\~ухвалити\~рішення про\~стягнення\~грошової\~суми в\~іноземній\~валюті.\~З\~огляду\~на положення\~частини\~першої\~статті 1046\~ЦК\~України,\~атакож частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов'язання збокупозичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Зазначені правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Таким чином, борг відповідача перед позивачем за договором позики станом на момент звернення позивача з позовом до суду, а саме 22.01.2024 року становить 11000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на момент звернення до суду складає 412\~794,80 грн. (11\~000 доларів США * 37,5268 грн. за 1 долар США, згідно курсу НБУ). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимо. Згідно ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127гс11, де зроблено висновок, що оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього його звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту. Наведена правова позиція щодо можливості пред`явлення позикодавцем вимоги до позичальника про повернення суми позики саме шляхом подання до суду відповідного позову у подальшому підтримана у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 753/2362/17; від 20 березня 2019 року у справі № 755/21936/15-ц; від 17 лютого 2021 року у справі № 750/13632/18, від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18; від 08 грудня 2021 року у справі № 522/24415/17 та від 16 лютого 2022 року у справі № 520/19325/18. Як вбачається з оригіналу розписки від 07.02.2022 року сторонами не погоджено строк повернення грошових коштів, також позивачем не надано до суду вимогу про повернення грошових коштів відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, у зв`язку з чим суд вважає факт звернення з даним позовом формою пред`явлення такої вимоги відповідно до положень ст. 1049 ЦК України. З огляду на викладене у цьому випадку днем пред`явлення вимоги до відповідача про повернення позики за договором є дата його звернення до суду шляхом подання позову, а саме 22.01.2023 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.03.2022 року по 12.01.2024 року в розмірі 21\~330,28 грн. задоволенню не підлягають, зважаючи на те що сторонами правочину не було погоджено строк виконання зобов`язань за вищезазначеним договором позики та вимога про повернення грошових коштів заявлена позивачем 22.01.2024 року. Статтею 78\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~Ці дані\~встановлюються такими\~засобами:\~1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~2)\~висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За таких обставин, \~суд \~приходить \~до \~висновку, що \~позовні \~вимоги \~позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 07.02.2022 року в розмірі 412\~794,80 грн.,\~в межах\~пред`явлених позовних \~вимог підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4129,51 грн.

Outcome: partial