Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

31.05.2024 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (далі МТСБУ), від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Лисенко М.П., до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. У позові представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних із регламентною виплатою у розмірі 41\~650,85 грн, а також вартість послуг експерта у розмірі 1\~550,00 грн та судові витрати у справі. Представник позивача вказує, що позивач є непідприємницькою організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну третім особам, є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником транспортного засобу, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також зазначає, що 15.09.2022 о 09:56 у м. Миколаїв на вул. Троїцькій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та кількох інших транспортних засобів, серед яких автомобіль марки Chery д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (потерпілий). На момент ДТП, в ході якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, оскільки останній не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджена постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.03.2023 у справі №\~726/177/23. Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 30.09.2022 потерпілий звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу № 86804 та у силу настання передбачених законом підстав (п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовував шкоду потерпілому заподіяну відповідачем. Щодо розміру Відшкодування та її виплати потерпілому, представник позивача вказує, що 29.10.2022 [PERSON] було складено Звіт № 78-22 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу та за результатами висновку вартість матеріального збитку, завданого автомобілю потерпілого, в результаті його пошкодження при ДТП, визначена у розмірі 41 650,85 грн. Виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 18.04.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих представник позивача вказує, що позивач прийняв відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 41 650,85 грн. і таким чином позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем. Також зазначає, що позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1550,00 грн. 3 огляду на викладене, з посиланням на відповідні норми, а також в зв`язку із не відшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач просить задовольнити його вимоги повністю, оскільки має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Звертає увагу суду на те, що моментом початку позовної давності для регресної вимоги є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням. ДТП настало 15.09.2022, а відшкодування у повному обсязі шкоди відбулось 18.04.2023, отже строк позовної давності не пропущено. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний позов «Моторного (транспортного) страхового бюро України» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу надійшов до суду поштою та згідно із даних протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 31.05.2024 переданий на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А. (а.с.24). Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева\~С.А. від 03.06.2024, після отримання інформації про останнє зареєстроване місце проживання відповідача у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. Судове засідання у справі призначено на 18.06.2024 з викликом сторін. Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак скерував 11.06.2024 на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Погодився на заочний розгляд справи у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Жодних клопотань останній не скерував, як і відзиву на позов. Таким чином, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно із положеннями ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно із даних постанови Саднірського районного суду м. Чернівці від 21.03.2023 у справі № 726/177/23 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 15.09.2022 о 09:47 в м. Миколаєві на втодорозі Н-11, керуючи автомобілем Citroen д.н.з. [NUMBER] , порушуючи вимоги ПДР України, вчинив ДТП в ході якого допустив зіткнення із іншими транспортними засобами, в тому числі із автомобілем марки Chery д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В ході ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.10-11). Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, водній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 902/201/19). У постанові від 11.12.2019 у справі № 320/4938/17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже обставини вини [PERSON] та його вина у вчинення ДТП не підлягає доказуванню у цій справі, а вже встановлена постановою Саднірського районного суду м. Чернівці від 21.03.2023 у справі № 726/177/23. Крім того судом встановлено, що 30.09.2022 потерпілий [PERSON] , на виконання положень ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування та просив здійснити йому відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталося 15.09.2022 (а.с. 12). Також суду надано копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.09.2022 та долучену до нього схему ДТП (а.с.13). Відповідно до даних звіту № 78-22 про незалежну оцінку майна з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Chery Tiggo, реєстраційний номер [NUMBER] , наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Chery Tiggo, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП - 15 вересня 2022 року, становить 41\~650,85 грн ( з урахуванням ПДВ в запчастинах) (а.с.15-16). Крім того, долучено Довідку № 1 від 18.04.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, у якій вказано про обставини ДТП, факт того, що у потерпілого був наявний страховий поліс, а натомість відповідач був незастрахований, суму до сплати. Згідно із даними Наказу МТСБУ № 3/7315 від 20.04.2023 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих наказано сплатити на рахунок [PERSON] 41\~650,85 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с.17). Також суду надано копію платіжної інструкції № 921616 від 01.05.2023, згідно із даними якої МТСБУ перерахувало на рахунок [PERSON] 41\~650,85 грн у рахунок виплати по справі №\~86804 (а.с.21). Відповідно до даних рахунку № 78-22 від 30 жовтня 2022 року ФОП [PERSON] виконав роботи з проведення автотоварознавчого дослідження та визначення вартості матеріального збитку на суму 1\~550, грн (а.с.18). Згідно із копії платіжної інструкції № 936010 від 14.11.2022 МТСБУ оплатило ФОП [PERSON] вартість виконаних робіт на суму 1\~550, грн (а.с.20). Позивач звертався до відповідача із пропозицією добровільно компенсувати МТСБУ витрати, що підтверджується долученим листом від 28.04.2023 (а.с.19). Доказів оплати понесених витрат МТСБУ матеріали справи не містять та сторонами не надано. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (далі Закон № 1961-IV). Згідно із п. 21.1 ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України і ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Згідно із абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст. 22 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Крім того, згідно із п. 40.3. ст. 40 Закону № 1961-IV МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В силу п. п. 38.2.1 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Також статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Оскільки ДТП сталася з вини відповідача, цивільно-правову відповідальність якого не було застраховано, МТСБУ виплатило з фонду захисту потерпілих [PERSON] за його заявою страхове відшкодування у розмірі 41 650,85 грн відповідно до Довідки № 1 від 18.04.2023, Наказу № 3/7315 від 20.04.2023 та платіжної інструкції № 921616 від 01.05.2023. Таким чином позивач виплатив відшкодування на підставі п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, оскільки винуватець ДТП (відповідач) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому має право регресної вимоги до останнього. Розмір страхового відшкодування та його отримання потерпілим не спростовано. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на встановлення розміру збитків, суд зазначає таке. Відповідно до пункту 40.3 ст. 40 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно із пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23.02.2006 №5417, залучення представника Моторного (транспортного)страхового бюро України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з Моторним (транспортним) страховим бюро України. Відповідно до пункту 41.4. статті 41 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. З огляду на вищевикладене, оскільки для визначення розміру збитку, заподіяного діями [PERSON] , МТСБУ залучило оцінювача ФОП [PERSON] , який склав відповідний звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, в якому зазначено про наявність укладеного між ним та МТСБУ договору, а МТСБУ в свою черго оплатило йому грошові кошти у розмірі 1 550, 00 гривень відповідно до даних долученої платіжної інструкції № 936010 від 14.11.2022, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на встановлення розміру збитків та збір документів в заявленому та підтвердженому розмірі 1 550, 00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, не спростовані відповідачем і ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП доведена і не підлягала доказуванню, а в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази права позивача регресної вимоги до відповідача, оскільки на час скоєння ДТП [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та не відноситься будь-якої категорії з категорій водіїв, які визначені п. 13.1 Закону № 1961-IV, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу в розмірі 41\~650 гривень 85 копійок, а також послуг експерта у розмірі 1\~550 гривень 00 копійок є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що звертаючись з позовом позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на відповідача. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, у зв`язку із задоволенням позову, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 3028,00 грн, згідно із даними платіжної інструкції №\~134 від 09.05.2024 (а.с. 7). На підставі наведеного, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. , 15, 16, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved