Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 03 вересня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач володіє на праві особистої приватної власності екскаватором COMATSU PW160-7, рік випуску 2007, заводський № KMTPW013P79H50414, двигун № [NUMBER] , об`єм 3900 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію машини № [NUMBER] від 02.07.2009. Вказаний екскаватор було передано у заставу ПАТ «МТБ БАНК» згідно договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Чебан М.І. 26.06.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 1261, в якості забезпечення зобов`язань позивача за кредитним договором № 00043/6 від 20.12.2007. В Южненському міському відділі ДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває зведене ВП № 50752452 в межах якого державним виконавцем Штець О.О. було передано на відповідальне зберігання ДП «СЕТАМ» зазначений вище екскаватор, з метою його реалізації на публічних торгах та погашення за рахунок виручених коштів заборгованості позивача перед ПАТ «МТБ БАНК». 13.06.2019 з автоматизованої системи ВП стало відомо, що за ВП № 49481428 начальником Южненського міського відділу ДВС Головного територіального УЮ в Одеській області Свір В.О. 10.04.2019 зареєстровано в реєстрі постанову, якою було припинено повноваження зберігача представника ДП «СЕТАМ» Іванова Олега Володимировича та призначено відповідальним зберігачем арештованого майна екскаватора, фізичну особу [PERSON] . Згідно зі змістом Постанови начальника Южненського МВДВС ГТУЮ в Одеській області Свір В.О. від 10.04.2019 підставою для заміни зберігача стало надходження 10.04.2019 до відділу листа ПАТ «МТБ БАНК» щодо передачі на зберігання саме [PERSON] екскаватора, проте ПАТ «МТБ БАНК» з таким листом до Южненського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не звертався. При передачі заставного екскаватора [PERSON] ні представника ПАТ «МТБ БАНК» ні власник екскаватора чи його представник не приймали участі та про вказані дії [PERSON] дізнався нещодавно. Як стало відомо, на підставі вироку Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 по справі № 520/3706/16-к (кримінальне провадження № 12016160480000087) був засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією всього майна в дохід держави. Тобто, на час передачі йому майна на відповідальне зберігання, [PERSON] відбував покарання у вигляді тюремного ув`язнення, що дає підстави, що він не міг прийняти відповідне арештоване майно на зберігання та взагалі брати участь у виконавчих діях. Крім того, за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , немає, як арештованого майна так і зберігача. При спілкуванні з представником ДП «СЕТАМ», в телефонному режимі було повідомлено, що 10.04.2019 державним виконавцем здійснено заміну зберігача та вивезено арештоване майно з майданчику для зберігання ТЗ Одеської філії ДП «СЕТАМ» в невідомому напрямку. В подальшому, 18.07.2019, вказаний екскаватор було виявлено позивачем при спробі його продажу через розміщене в мережі інтернет оголошення про продаж екскаватора, розміщеного за адресою: [ADDRESS] , при цьому у екскаватора були частково змінені заводські номери двигуна та кузова, а також на нього було оформлено свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 17.07.2019 на ім`я іншого власника [PERSON] . Так на екскаваторі, біля двигуна, було виявлено заводський номер [NUMBER] та біля нього було виявлено інший номер KMTPW013P79H50414, який є справжнім. Таким чином екскаватор який належить на праві особистої приватної власності позивачу та перебуває в заставі ПАТ «МТБ Банк» знаходиться в незаконному володінні у відповідача, який не визнає право власності позивача на зазначену вище машину та не має наміру його передати законному власнику. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач, до матеріалів справи долучив клопотання про призначення експертизи рельєфних знаків машини (екскаватора). (а.с. 25-26) 5. До матеріалів справи, позивач долучив клопотання про забезпечення позову. (а.с. 28-31) 6. 14 липня 2021 року сторона позивача повторно подала клопотання про призначення експертизи рельєфних знаків машини (екскаватора). (а.с. 77-79) 7. Представник позивача до судового засідання не з`явився але надав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача (а.с. 158-159). 8. Відповідача та його представник до судового засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про час та місце слухання справи (а.с. 155,157). Представник відповідача під час підготовчого засідання 14.07.2021 року просив суд надати час для ознайомлення з документами і підготовки відзиву, але станом на 17 червня 2024 року відзиву, заперечень та жодного клопотання суду не надав. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 9. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2019 року, цивільну справу № 496/3367/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 35) 10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] від 04 вересня 2019 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. (а.с. 36-38) 11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 04 вересня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім цього відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 39) 12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 18 грудня 2019 року клопотання позивача про призначення експертизи рельєфних знаків машини (екскаватора) задоволено. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинене. (а.с. 51, 52-54) 13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 02 червня 2020 року провадження по справі відновлене, судова експертиза не проведена. (а.с. 63) 14. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 14 липня 2021 року клопотання позивача про призначення експертизи рельєфних знаків машини (екскаватора) задоволено. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинене. (а.с. 85, 86-88) 15. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 02 травня 2022 року провадження по справі відновлене. (а.с. 110) 16. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 30 січня 2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 130) \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 17. Судом встановлено, що власником екскаватора марки COMATSU PW160-7, реєстраційний № [NUMBER] , 2007 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , згідно копії Свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] , виданого Комінтернівською районною інспекцією ДТН 22.03.2007, є [PERSON] . (а.с. 8-9) 18. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Терещенко Н.В. від 01.04.2016, об`єднано ВП № 49481428 та № 49738136 у зведене ВП № 50752451, відкриті при примусовому виконанні виконавчого листа виданого Южним міським судом Одеської області 05.10.2015 по справі № 519/957/14-ц, боржник [PERSON] . (а.с. 11) 19. Відповідно до копії постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.05.2018 в рамках ВП № 50752451, в процесі виконавчих дій, за боржником [PERSON] було виявлено рухоме майно, а саме екскаватор, MODEL: PW160-7, SERIAL NO: H50414, МАРКА KOMATSU PW160-7, 2007 року випуску, заводський № [NUMBER] . (а.с. 12-13) 20. Відповідно до копії акту державного виконавця від 14.05.2018 складеного старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за участю понятих: [PERSON] , [PERSON] в присутності представника стягувача, [PERSON] , представника страхової компанії «INGO Україна», встановлено, що під час проведення виконавчих дій виявлено майно боржника [PERSON] , а саме екскаватор MODEL: PW160-7, реєстраційний № [NUMBER] , SERIAL NO: H50414. (а.с. 14) 21. Згідно з копією акту приймання-передавання майна, складеного та підписаного фахівцем з приймання майна ОФ ДП «СЕТАМ» [PERSON] , [PERSON] , начальником Южненського МВДВС ГТУЮ в Одеській області [PERSON] , 10.04.2019 в рамках ВП № 49481428, фахівець з приймання майна Одеської філії ДП «СЕТАМ» передав, а [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання описане та арештоване майно: KOMATSUPW160-7, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] SERIAL NO: [NUMBER] в кількості 1, невстановленої вартості, ключі та свідоцтво в наявності. (а.с. 15) 22. Відповідно до копії протоколу обшуку від 18.07.2019, складеного слідчим СВ Хмельницького ВП Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області, за участю [PERSON] та представника потерпілого у кримінальному провадженні [PERSON] , у присутності понятих: [PERSON] та [PERSON] , екскаватор з номером двигуна [NUMBER] (останні цифри нечитабельні) поряд з яким наявний другий номер, який є дійсним номером, KMTPW013P79H50414, вилучено на стоянку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 16-19) 23. Згідно з висновком експерта № 21-4563/33 трасологічної експертизи щодо визначення справжності нанесення ідентифікаційного номера та маркування двигуна колісного екскаватора «COMATSU PW 160-7», складеного 06.01.2022 року судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ), маркування ідентифікаційного номера досліджуваного КЗ «COMATSU PW 160-7» на номерному майданчику верхньої частини кузова, на основі гідравлічної стріли, змінювалося шляхом знищення первинного маркування, тобто первинне (заводське) маркування KMTPW013P79H50414 на зазначеному майданчику було видалене, а замість нього методом клеймування нанесене вторинне маркування KMTPW013L79H50311. Дублююча табличка, що містила первинний ідентифікаційний номер [NUMBER] замінена поза умов заводу виробника на табличку з вторинним маркуванням KMTPW013L79H50311. На двигуні КТЗ «COMATSU PW 160-7» рельєфно цифрове позначення первинного серійного номера агрегату SAA4D102E2-21731507, нанесене на фабричній номерній табличці, не змінювалося та є первинним. Додаткова номерна табличка, що містить вторинне рельєфно цифрове позначення серійного номера агрегату 21700299 виготовлена та встановлена поза умов заводу-виробника. Первинним ідентифікаційним номером (VIN) об`єкта дослідження колісного екскаватора «COMATSU PW 160-7», який перебуває у власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 12.07.2019 є *KMTPW013P79H50414*. Первинним маркуванням номера двигуна є [NUMBER] . (а.с. 100-108) V. Оцінка Суду. 24. Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 25. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 27. Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 (12) ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. 28. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 29. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 30. Відповідно до ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 31. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 32. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. 33. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 34. Позивач надав до суду докази щодо не визнання відповідачем права особистої приватної власності позивача на предмет спору в даній справі. 35. Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7.09.1998 № 1388 (далі - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. 36. Відповідно до п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів, зокрема проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. 37. Згідно п. 11 Порядку, державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності). До реєстраційних документів додається договір купівлі-продажу, інший документ, що встановлює право власності, або рішення Кабінету Міністрів України чи комісії, утвореної відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985. 38. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі неправомірних дій відповідача та невизнання останнім права власності позивача на предмет спору. 39. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст.ст. 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). 40. Разом з тим, діючим законодавством не встановлений порядок реєстрації рухомого майна (транспортного засобу) за власниками на підставі рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння. 41. Зміна маркування ідентифікаційного номера машини на номерному майданчику верхньої частини кузова, на основі гідравлічної стріли, а також нанесення вторинного рельєфного цифрового позначення серійного номера агрегату, невідомою особою, згідно висновку трасологічної експертизи щодо визначення справжності нанесення ідентифікаційного номера та маркування двигуна косілного екскаватора «COMATSU PW 160-7», перешкоджає реєстрації цього спірного автомобіля в сервісному центрі МВС України, а також праву позивача володіти спірним екскаватором. 42. За правилами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 6-1858цс15). 43. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.(Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7.10.2015 у справі № 6-1622цс15). 44. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах. Права, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права (Постанова Верховного Суду України від 23.12.2014 у справі № 3-191гс14). 45. Оскільки, позивач немає можливості в інший спосіб захистити свої права, тому суд, з урахуванням висновку експерта № 21-4563/66 трасологічної експертизи щодо визначення справжності нанесення ідентифікаційного номера та маркування двигуна колісного екскаватора «COMATSU PW 160-7», копії Свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] , вважає за необхідне визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на екскаватор марки COMATSU PW 160-7, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський № [NUMBER] (номер, змінений поза умовами заводу-виробника KMTPW013L79H50311), двигун № [NUMBER] (серійний номер, який виготовлений та встановлений поза умов заводу-виробника 21700299). 46. Щодо вимоги позивача про витребування спірного автомобілю із незаконного володіння відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 47. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 48. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 49. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. 50. Незаконним володільцем може бути і добросовісний набувач. 51. Відповідно до положень ст. 330 ЦК України, добросовісний набувач може набути право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. 52. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. 53. Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 54. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. 55. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту. У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. 56. Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України, якщо власником будуть надані докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цією статтею, оскільки вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. 57. Волі власника [PERSON] на вибуття спірного екскаватора з володіння на користь відповідача [PERSON] не було, що підтверджується фактами, викладеними у висновку експерта № 21-4563/33, наявному у справі, фактами, які викладені в позовній заяві та не спростовані ніяким чином стороною відповідача, а також доказами по справі. 58. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник має право витребувати своє майно від особи, яка, незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 59. Відповідно до п. 25 Постанови визначено, що до вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). 60. Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. 61. Згідно п. 26 Постанови Пленуму ВССУ № 5 відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі. 62. Позивачем подано до суду у справі належні і допустимі доказі, на підставі яких суд дійшов до обґрунтованого висновку про вибуття екскаватора із володіння особи, якій було передано майно на відповідальне зберігання, не з їхньої волі іншим шляхом, що відповідач незаконно володіє цим спірним майном, що дає підставі для застосування у даному випадку ст. 388 ЦК України як правової підстави для витребування майна саме з незаконного володіння. 63. Норма ст. 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15). 64. Одна з умов застосування віндикаційного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15). 65. Власник може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, котра є останнім набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене, та без визнання попередніх угод недійсними (Постанова Верховного суду від 17.12.2014 у справі № 6-140цс). 66. У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст. 387, 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог ст.ст. 387, 388\~ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». 67. У рішенні Верховного Суду України від 29.10.2014 № 6-152цс14 зазначено, що одночасне пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння і про визнання недійсним правочину із застосуванням реституції (ст.ст. 216, 388 ЦК України) є помилковим, адже віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. Вищезазначене вказує на вірно обраний позивачами спосіб захисту порушеного права. 68. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про витребування спірного екскаватора з чужого незаконного володіння відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. 69. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 70. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. 71. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК). 72. Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст.79 ЦП України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 73. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 74. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні та витрати на проведення судової експертизи. Зокрема, згідно квитанції № 29 від 28 серпня 2019 року (а.с. 27) позивачем було сплачено 822,56 гривні судового збору та витрати на проведення експертизи у розмірі 6177,96 грн. (а.с. 94) який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved