Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 18 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №561716393. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. В подальшому, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило а ТОВ «Таліон плюс» прийняв права вимог, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року, відповідно до реєстру боржників №53 від 19 листопада 2019 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв права вимог, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року, відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року. Так, відповідно до витягу Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27828,24 грн., з яких: 10338,40 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17489,84 грн. сума заборгованості за відсотками. Зазначив, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06 березня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року в розмірі 27828,24 грн., з яких: 10338,40 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17489,84 грн. сума заборгованості за відсотками та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені (а.с. 46-48). Ухвалою суду від 25 березня 2024 року заочне рішення суду від 22 січня 2024 року скасовано і призначено справу до розгляду за правилами\~загального позовного\~провадження (а.с. 84-85). Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с. 147-). Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 07 грудня 2023 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, заяву якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с. 108-110, 133). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 171-172). Раніше через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування його зазначив, що він не визнає суму заборгованості, вказану у позовній заяві. Вказував, що він не укладав нотаріально-посвідчених, електронних або інших кредитних договорів (договорів позики) ані з первісним кредитором, ані з ТОВ «Таліон Плюс», ані з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ніяких коштів він не отримував. Стверджував, що ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторинку №28/1118/-01 неправомірно набуло права грошової вимоги від первісного кредитодавця за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року про надання коштів, а позивач за договором факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року також неправомірно набув права грошової вимоги від ТОВ «Галіон плюс» щодо нього за тим самим кредитним договором. Вказував, що всі роздруківки, надані позивачем з назвою договір факторингу №28/1118-01 мають неповний вигляд, також відсутні належні підписи посадових осіб і відтиск печаток сторін угоди, як докази щодо укладення такого договору факторингу. Крім того, у матеріалах справи відсутні відповідні докази у вигляді чеків, розрахункових квитанцій або інших первинних бухгалтерських документів про сплату грошової суми, за умовами договору факторингу №28/1118-01. Також зазначив, що договір факторингу №20102022 наданий суду не в повному обсязі, а витяг з реєстру прав вимоги №2 не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено у зручній для позивача формі, що не відповідає дійсності та оригіналу документу. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та застосувати строк позовної давності (а.с. 95-103). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №561716393, згідно умов якого останньому було надано кредитні кошти в сумі 10340,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 5-6, 7, 8, 9, 10). Згідно п. 1.3 вказаного договору, кредит надається строком на 30 днів. Пунктами 1.4 та 1.5 договору визначено, що річна процентна ставка складає 481,80% річних від суми кредиту в розрахунку 1,32% за добу. Відповідно до п. 3.1 договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору відповідно згідно з чинним законодавством України. Судом встановлено, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі, однак останній від виконання своїх зобов`язань ухиляється (а.с. 111). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило а ТОВ «Таліон плюс» прийняв права вимог, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року, відповідно до реєстру боржників №53 від 19 листопада 2019 року (а.с. 11-13, 127, 128-132). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв права вимог, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року, відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року (а.с. 14-15, 116-120, 125, 26). Відповідно до витягу Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27828,24 грн., з яких: 10338,40 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17489,84 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 16, 121-124). За ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Тобто, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року в розмірі 27828,24 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по кредиту. Згідно з наданими позивачем розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року у відповідача утворилась заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 27828,24 грн., з яких: 10338,40 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17489,84 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17, 112-114, 115). Позивач зазначав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами за відповідними факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, третьою статті 549\~ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551\~ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідача не виконав свого обов`язку та повернув надані йому кредитні кошти в строки, передбачені кредитним договором. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Разом з тим, суд зазначає, що з 17 березня 2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено. З урахування наведеного вище, суд приходить до висновку, що стягнення заборгованості за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року заявлено позивачем в межах визначеного законодавством строку позовної давності. Таким чином,\~у зв`язку\~з порушенням\~умов кредитного\~договору відповідачем,\~з останнього\~на користь\~позивача підлягає\~стягненнюзаборгованість за кредитним договором №561716393 від 18 квітня 2019 року в сумі 27828,24 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved