Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 24.05.2023 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги\~обґрунтовані\~тим,\~що\~08 грудня 2022 року сталося ДТП за участі позивача та відповідача, в результаті якої було пошкоджено транспортні засоби. В подальшому, відповідача постановою суду визнано винною у скоєнні ДТП. Позивач звернувся до експерта з метою встановлення вартості заподіяного збитку. Після чого, позивачу страховиком було здійснено виплату в максимально можливому розмірі. Проте, розмір збитку перевищує розмір відшкодування, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення різниці між стразовим відшкодуванням та розміром збитку. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням в розмірі 407\~610,36 грн.; відшкодування збитків у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП в розмірі 7250,00 грн.; відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відповідно до актів приймання-передачі послуг; відшкодування судових витрат у вигляді витрат на проведення експертизи відповідно до квитанцій; судового збору в розмірі 4076,10 гривень. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шестакової Я.В. від 26 травня 2023 року відкрито провадження за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання. 20 липня 2023 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шестакової Я.В. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П. Ухвалою суду від 10.10.2023 року цивільну справу\~ прийнято до\~провадження та\~призначено до розгляду\~в порядку\~загального позовного\~провадження з\~призначенням\~підготовчого судового\~засідання на 10 годину 45 хвилин 25 грудня 2023 року у залі судових засідань № 218 за наявними у справі матеріалами. 27 березня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 22 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання адвоката Сафронюка П.В., представника відповідача [PERSON] про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи. 23 травня 2024 року ухвалою суду клопотання представника [PERSON] адвоката Сафронюка П.В. про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів залишено без задоволення. 18 червня 2024 року на електронну адресу суду від [PERSON] надійшло повідомлення про перенесення на місяць, в зв`язку зі станом здоров`я та перебуванням у Німеччині. Водночас, жодних доказів на підтвердження вказаного до суду не представлено. 19 червня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Сторони в судове засідання 19 червня 2024 року не `явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався. Від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання. Водночас, представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини, суд не повідомив. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Враховуючи зазначене, з огляду на тривалий термін розгляду справи, яка має бути розглянута в розумні строки, а також достатність матеріалів справи для ухвалення рішення, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.12.2022 об 16 годині 48 хвилин, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLЕ 250, номерний знак [NUMBER] , по вулиці Велика Арнатуська в місті Одесі виїхала на регульоване перехрестя з вул. Катериненська на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїла зіткнення з автомобілем BMW Х5, номерний знак [NUMBER] , від чого автомобіль BMW Х5 зіткнувся з автомобілем\~Daewoo Matiz, номерний знак [NUMBER] , які рухались по вулиці Катеринеській на зелений сингал світлофору. Daewoo Matiz рухалась лівіше від\~BMW Х5 в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями відповідач [PERSON] порушила вимоги п.\~8.7.3. е) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність\~ст. 124 КУпАП. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 02.03.2023 року [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В апеляційному порядку дана постанова не оскаржувалася та набрала законної чинності. Власником пошкодженого автомобіля BMW Х5, номерний знак [NUMBER] є позивач [PERSON] 14.12.2023 року позивач звернувся до судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчих експертиз [PERSON] з заявою про проведення експертного дослідження з визначення вартості заподіяного матеріального збитку і отримав Висновок експерта №123-22В від 03.01.2023 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно Висновку експерта №123-22В від 03.01.2023 року вартість заподіяного позивачу матеріального збитку становить 627 610, 36 грн. В ході розгляду даної справи представник позивача звернувся до судового експерта [PERSON] з заявою про проведення судової експертизи у справі № 522/10019/23 і отримав Висновок №32-23В судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] від 05.06.2023 року. У Висновку №32-23В судової транспортно-товарознавчої експертизи експерт дійшов висновків про вартість заподіяного матеріального збитку, яка становить 627 610, 36 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Mercedes-Benz, р.н. [NUMBER] на час настання пригоди була застрахована в АТ СГ «ТАС» відповідно до полісу № AT1859141, позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування та отримав його в розмірі 180\~000,00 грн. 18.04.2023 року відповідач [PERSON] добровільно відшкодувала позивачу [PERSON] частину заподіяного нею збитку в розмірі 40\~000,00 грн. Проте, оскільки розмір збитку перевищує розмір відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статті\~15\~та частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. У відповідності до вимог ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.\~Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно частини 2\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В порядку ч. 5\~ст. 1187 Цивільного кодексу України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1\~ст. 1188 ЦК України). Суд доходить висновку, що належна сума відшкодування завданого позивачу збитку становить різницю між повним розміром заподіяного збитку та страховим відшкодуванням, отриманим позивачем з врахуванням добровільно сплаченої відповідачем компенсації (40000,00 грн.) яка, згідно експертних висновків, становить 407\~610,36 грн. Суд враховує, що на користь позивача страховиком відповідача було здійснено страхове відшкодування у сумі 180 000,00 грн., яке позивачем відраховано з загального розміру матеріального збитку при обґрунтуванні його позовних вимог. При визначенні розміру матеріального збитку суд приймає до уваги Висновок №32-23В судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] від 05.06.2023 року. Зазначені докази відповідач не спростував, інший розмір шкоди ним не доведено, що є його процесуальним обов`язком. Тобто позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині стягнення вказаного розміру шкоди з відповідача. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У відповідності до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, доведені та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4076, 10 гривень. Щодо вимоги про стягнення з відповідача відшкодування витрат позивача на правову допомогу, надану при справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП в розмірі 7250,00 грн. суд доходить наступних висновків. До позовної заяви позивачем долучено копію Договору про надання правової допомоги від 13.02.2023 року, згідно якого адвокат Румянцев О.Г. прийняв на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів Клієнта у справі № 522/1472/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП. У п.2.2 Договору про надання правової допомоги від 13.02.2023 року сторони встановили погодинну оплату із розрахунку 3000 гривень за одну годину роботи адвоката. Як вбачається з постанови Приморського районного суду м.Одеси у справі № 522/1472/23 адвокат Румянцев О.Г. представляв інтереси потерпілого в цьому провадженні [PERSON] У пункті 2.9. Договору встановлено, що за наслідками виконання договору чи окремих його етапів сторони підписують акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). На виконання вказаних вимог Договору сторонами було підписано Акти №1 від 21.02.2023 року та №2 від 03.04.2023 року, а [PERSON] сплачено адвокату Румянцеву О.Г. 7250,00 грн. Як вбачається з мотивувальної частини постанови у справі про адміністративне правопорушення адвокатом готувалися клопотання у справі та він приймав участь в судових засіданнях, що узгоджується з наданими актами. Оскільки витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 7250,00 грн. були понесені [PERSON] не у справі 522/10019/23, вони не можуть вважатися судовими витратами у цій справі за його позовом до [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас, такі витрати мають ознаки збитків позивача, оскільки позивач зробив їх для відновлення свого порушеного права. Частиною 1 статті 22 ЦК встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Поряд з цим, на переконання суду, розмір визначений представником [PERSON] є занадто завищеним та у разі задоволення буде вважатись надмірним збагаченням. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved