Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

21.03.2024 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 05.08.2016 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено актовий запис №222. Стислий виклад позиції позивача 05.08.2016 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживатиме разом з матір`ю, позивачем по справі. Побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги подружжя не змогли. Під час шлюбу між сторонами виникали суттєві непорозуміння. Через різні характери, типи темпераменту, погляди на життя, відсутність спільних інтересів стосунки у подружжя припинилися, а шлюб носить суто формальний характер. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 21.03.2024 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.05.2024 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позиція учасників справи Сторони та представник позивача в судове засідання не з`явились. До розгляду справи по суті вимог від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 05.08.2016 року, зареєстрованому Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено актовий запис №222. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , спору з приводу визначення місця проживання якого між сторонами немає. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені. Через різність характерів, типів темпераменту та поглядів на життя між подружжям виникли непорозуміння, помітно погіршились стосунки. Причиною розірвання шлюбу є неможливість подальшого спільного життя, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1211 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved