Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності йому правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038477, оскільки вказане в даному державному акті його по батькові « [PERSON] » не відповідає дійсному його по батькові - « [PERSON] », зазначеному в належних йому паспорті та інших документах. Встановлення даного факту необхідне заявнику з метою реалізації його прав, як власника земельної ділянки, щодо розпорядження нею. В судове засідання по розгляду справи заявник [PERSON] не з`явився. Згідно поданої до суду заяви прохав здійснювати розгляд справи без його участі у зв`язку з проходженням ним військової служби та не зупиняти провадження у справі через зазначену обставину (а.с.18). В судове засідання представник заінтересованої особи Устинівської селищної ради Кіровоградської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.30, 32). Письмових пояснень щодо викладених в заяві [PERSON] обставин до суду не подав. Згідно письмової заяви прохав суд розглянути справу без його участі (а.с.35). Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 17 січня 1999 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області заявнику був виданий паспорт громадянина України (серія [NUMBER] ), в якому його прізвище, ім`я та по батькові записані як « [PERSON] », дата народження - « [INFO] », місце народження - «село Новоісаївка Устинівського району Кіровоградської області», місце проживання «с.Березуватка Устинівського району» (а.с.4). 12 березня 1998 року відомості про заявника були внесені до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, а 08 жовтня 2004 року заявнику була видана картка платника податків із реєстраційним номером [NUMBER] . Прізвище, ім`я та по батькові заявника як фізичної особи-платника податків зазначені в картці як « [PERSON] » (а.с.5). Згідно записів в належному заявнику військовому білеті (серія [NUMBER] ), виконаних на російській мові, вбачається прізвище, ім`я та по батькові заявника як « [PERSON] », дата народження - « [INFO] », місце народження: «с.Новоисаевка Устиновский район Кировоградской области» (а.с.8). Зі змісту трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 20 березня 2001 року, вбачається виконання записів прізвища власника трудової книжки на українській мові « [PERSON] » при одночасному зазначенні числа, місяця та року його народження - « [INFO] » (а.с.9). Згідно копії наданого заявником свідоцтва про укладення ним 07 січня 1989 року шлюбу (серія [NUMBER] ), в якому записи виконані російською мовою, прізвище, ім`я та по батькові заявника, як чоловіка, зазначені як « [PERSON] ». У відповідних графах вказаного свідоцтва містяться також відомості щодо дати та місця народження заявника, а саме: « [INFO] , с.Новоисаевка Устиновского района Кировоградськой области» (а.с.7). По батькові заявника саме як « [PERSON] » вбачається також із інших належних йому документів: пенсійного посвідчення № [NUMBER] , посвідчення водія та посвідчення серії [NUMBER] , що надає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.24-26). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №0038477, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №512 від 12 грудня 2001 року щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,55 га, кадастровий номер: 3525885600:02:000:0569, розташованої на території Криничуватської сільської ради, прізвище, ім`я та по батькові громадянина, якому він виданий, вказано як « [PERSON] », а місцем його проживання зазначено «с.Березуватка», підставою видачі зазначено рішення Криничуватської сільської ради від 16 листопада 2001 року №139 (а.с.6). Згідно відомостей, зазначених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3504206872017 від 13 квітня 2017 року, власником земельної ділянки площею 5.5465 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3525885600:02:000:0569, розташованої на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, є « [PERSON] ». Підставою виникнення права власності зазначено рішення сесії Криничуватської сільської ради 139 від 16.11.2001, а документом, що посвідчує дане право, - державний акт від 12.12.2001 КР 038477 (а.с.10). Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявлених нею вимог, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до положень п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація його прав, як власника земельної ділянки, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмовими доказами (ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту Державного акту на право приватної власності на землю, про встановлення факту належності якого заявник звернувся до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів вбачається відмінність запису в Державному акті серії ІІ-КР №038477, виданому на підставі рішення сесії Криничуватської сільської ради від 16 листопада 2001 року №139, по батькові заявника « [PERSON] » від його дійсного по батькові - « [PERSON] », зазначеного в раніше виданих у часі та належних йому документах (зокрема, трудовій книжці (20 березня 2001 року), свідоцтві про укладення шлюбу (07 січня 1989 року), паспорті громадянина України (17 січня 1999 року)), при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до Державного акту, тим даним, які містяться в належних заявнику документах, зокрема, щодо його імені та прізвища, місця проживання, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаного вище Державного акту на право приватної власності на землю. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 5,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №038477, судом під час розгляду справи встановлено не було. При цьому судом також враховується, що можливість внесення виправлень до зазначеного вище Державного акта в частині зазначення по батькові заявника, як « [PERSON] », на даний час є неможливим, оскільки «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затверджена\~Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22 червня 2009 року №325, яка передбачала можливість у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок видачу за заявою землевласника (землекористувача) нового державного акту, з 15 жовтня 2013 року втратила чинність, а тому питання, пов`язані з належністю державного акту на земельну ділянку підлягають вирішенню саме в судовому порядку. Крім того, судом приймається до уваги те, що норми ст.ст.15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, заявник [PERSON] наділений правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави його звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, свідчать про наявність обмеження його права на розпорядження земельною ділянкою, як власника. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги [PERSON] та встановлення факту належності йому Державного акту на право приватної власності на землю (серія ІІ-КР №038477), що відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявником [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а.с.1). Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно роз`яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником [PERSON] судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved