Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

09.04.2024 до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла позовна заява ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] , в якій представник позивача просить стягнути з відповідачки на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12810, 09 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн., та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 10.09.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201206057, предметом якого є страхування транспортного засобу BMW 528І, державний номерний знак [NUMBER] . 17.02.2021 в місті Харкові по вулиці Клочківська біля будинку 109 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій транспортного засобу BMW 528І, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] не дотрималася безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з транспортним засобом RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року по справі №638/2834/21 вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного BMW 528І, державний номерний знак [NUMBER] , Правил дорожнього руху, а саме вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу BMW 528І, державний номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201206057. 14.12.2021 Позивач отримав заяву про виплату страхового відшкодування від Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО». AT «СК «ІНГО» є страховиком за договором страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків, яким застраховано пошкоджений транспортний засіб RENAULT MEGANE, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ". На підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач та AT «СК «ІНГО», яке має право зворотньої вимоги в порядку суброгації, досягли згоди стосовно остаточного розміру страхового відшкодування, про що 24.01.2022 уклали угоду про здійснення страхового відшкодування, відповідно до якої сторони погодили суму матеріального збитку, зокрема, за страховим випадком у розмірі - 12 810 (дванадцять тисяч вісімсот десять) гривень 09 копійок. 27.01.2022 року Позивачем було складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь АТ «СК «ІНГО» у розмірі - 12\~810\~(дванадцять\~тисяч вісімсот\~десять)\~гривень 09\~копійок, що підтверджується\~відповідною платіжною\~інструкцією.\~З огляду\~на зазначене,\~ТДВ СК\~«Альфа-Гарант»\~виконало вимоги,\~передбачені Законом\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~відшкодувавши у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~ДТП майну.\~Тобто,\~Позивач належним\~чином та\~в повному\~обсязі виконав\~свої зобов`язання\~за полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №201206057.\~Викладене вищестало підставою звернення до суду. 09.04.2024 вказана справа за підсудністю надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А. Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, останнім відомим зареєстрованим місцем перебування [PERSON] , є [ADDRESS] , знято з реєстрації 15.12.2020. Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2024\~позовну заяву\~прийнято до розгляду та відкрито\~спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.\~ Представник позивача\~\~в судове засідання\~\~не з`явилась, про час, день та місце розгляду справи\~\~повідомлена у встановленому законом порядку, просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань повідомлялась у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка повернута оператором поштового зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Крім того, виклик відповідача також здійснювався через офіційний сайт судової влади України, відповідно до приписів ч.10 ст. 187 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надавала, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи\~\~та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2021, [PERSON] , [INFO] ,\~визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. [PERSON] , [INFO] ,\~визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.122-4 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень. В силу ч.2\~ст. 36 КУпАП\~остаточно накладено стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь держави судовий збір у розмiрi 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень. Судовим розглядом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, складено внаслідок ДТП, а саме, 17.02.2021 року о 08.30 год. в м. Харків, по вул. Клочківська, біля б. 109, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВМW 528, д.н.з. [NUMBER] , не дотрималася безпечного бокового інтервалу, здійснила зіткнення з автомобілем марки Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди, чим порушено п. 13.1\~ПДР\~України. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд, вважає доведеною вину [PERSON] у настанні ДТП та завданні шкоди транспортному засобу Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується, зокрема, обставинами, викладеними у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2021, яка відповідно до ч.6\~ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду в межах розгляду даної справи. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Судом встановлено, що на час ДТП між [PERSON] (водій ТОВ ОТП Лізинг) та АТ «СК «ІНГО» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 250519294.20_053 від 25.11.2020, відповідно до умов якого застраховано транспортній засіб Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] . ТОВ ОТП Лізинг звернувся до АТ «СК «ІНГО» з повідомленням про настання події, та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV. Відповідно до статей 3,5\~Закону метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 вказаного Закону\~визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22- 31, 35, 36 Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до положень\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону\~визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до акту від 17.02.2021 було оглянуто транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] та визначені пошкодження внаслідок ДТП.(а.с. 16-22). Відповідно до страхового акту та розпорядження № 4250939 від 20.09.2021 розмір страхового відшкодування склав 14233, 43 грн.(а.с. 11-12). Згідно страхового акту, АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ ОТП Лізинг в розмірі 14233, 43 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №20277 від 27.09.2021. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу BMW 528І, державний номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201206057. 10.12.2021 АТ «СК «ІНГО» звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. 24.01.2022 між АТ «СК «ІНГО» та ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено угоду про здійснення страхового відшкодування. Згідно страхового акту №ЦВ/21/8032 від 27.01.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування АТ «СК «ІНГО» в розмірі 12810, 09 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 26651 від 27.01.2022.(а.с. 33-35). Відповідно до підпункту 6) підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії. За приписами\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою мас право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. За положеннями ст.76, частин 1,\~2\~ст.77, ч. 2 ст.78\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які зазакономможуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частин 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доводяться наявними у справі доказами, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відшкодував завдану шкоду, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000, 00 гривень. В обґрунтування якої додано витяг з договору про надання правничої допомоги, укладеному між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та АБ «Грідін і Партнери», описом наданих(виконаних) послуг, платіжною інструкцією № ID-189417 від 2912.2022, копією посвідчення адвоката Білинової А.В.. Суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Надані документи відповідно до положень ст.\~15,\~77 ЦПК України\~є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог\~ст. 137 ЦПК України, позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білиновою А.В. Отже, вимога про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі 3000,00 гривень, що в даному випадку є співрозмірним розміром, та враховуючи складність вказаної справи, та те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а тому в іншій частині вказаної вимоги слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст.141 ЦПК України. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 3028, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial