Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, в розмірі 5795 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач\~з 2016 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Починаючи з 2016 року відповідач звертався до органів соціального захисту населення із заявами про призначення державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, дитина [PERSON] , [INFO] . 06 лютого 2020 року відповідач надав до Правобережного управління соціального захисту населення ДМР чергову заяву про призначення державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, на підставі якої відповідачу була призначена вказана державна допомога на період з 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2020 року. Виплату допомоги відповідачу згідно з розпорядженням на подовження строку виплати було автоматично подовжено на строк з 01 листопада 2020 року у розмірі 5795 грн щомісячно. Вказує, що підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є досягнення дитиною 18-річного віку. Враховуючи викладене, позивачем було визначено обсяг надміру виплачених коштів допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, за період з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 5795 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №11 від 21 січня 2010 року призначено відповідача [PERSON] опікуном онучки [PERSON] , [INFO] (а.с.39 зворотна сторона). 06 лютого 2020 року\~\~відповідач [PERSON] звернулася до органу праці та соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, у якій просила призначити допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування (а.с.13-16). Вказаною заявою відповідач зобов`язався повідомити органи праці та соціального захисту населення в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, компенсації та пільг. Рішенням Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 10 листопада 2020 року вирішено закрити з 01 листопада 2020 року особовий рахунок та виставити [PERSON] переплату з 01 листопада 2020 року (а.с.17). Згідно наданого позивачем розрахунку надміру виплачених коштів, розмір надміру виплачених коштів за період з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року становить 5795 грн (а.с.19). Також позивач неодноразово направляв відповідачу повідомлення про необхідність повернення суми надміру отриманих коштів у розмірі 5795 грн (а.с.20, 21). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Так, відповідно до п. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»\~допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми. Відповідно до ст.\~1,\~3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»\~встановлено, що державна допомога на дитину, яка перебуває під опікою чи піклуванням, призначається відповідно до цього\~Закону\~та порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, встановлений Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (далі - Порядок). Статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»\~та п. 25 Порядку передбачено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини. Згідно\~ст.17 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»\~допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування. Статтею 18 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»\~та п. 26 Порядку визначено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить 2,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі якщо на дитину (на дитину з інвалідністю) виплачуються призначені у встановленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей з інвалідністю відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між 2,5 розміру прожиткового мінімуму (для дитини з інвалідністю, над якою встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму) для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»\~одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Пунктом 27 Порядку встановлено, що для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до органу соціального захисту населення подаються, окрім іншого, копія свідоцтва про народження дитини. Пунктами 28, 29 Порядку встановлено що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на дванадцять місяців, з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця до місяця досягнення дитиною 18-річного віку включно. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212\~ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим,\~ст.\~1215\~ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач не допустила будь-якої недобросовісної поведінки, не подавала до органів недостовірної інформації та не вчиняла жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати їй державної соціальної допомоги. На державну соціальну допомогу, отриману відповідачем, поширюється дія пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України. Вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2020 року\~\~відповідач звернувся до органу праці та соціального захисту населення із заявою про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, та надала документ, з якого вбачається, що дитині [PERSON] 15 жовтня 2020 року виповняється 18 років (а.с.12). Таким чином, з вказаної дати Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради мало припинити призначені виплати, оскільки [PERSON] досягла повноліття, тобто закінчився період, на який призначалась відповідна державна соціальна допомога. В матеріалах справи немає відомостей про те, що відповідач, подаючи заяву про призначення соціальної допомоги, порушила будь-які норми законодавства або зазначила неправдиву інформацію, яка могла вплинути на призначення виплат. Судом не встановлено факту зловживання своїми правами відповідачем при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги. Факт досягнення дитиною [PERSON] повноліття не приховувався, оскільки підтверджуючі документи були передумовою призначення відповідної допомоги. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про об`єктивну неспроможність позивача перевірити надану відповідачем інформацію при вирішенні питання про продовження надання державної соціальної допомоги без заяви відповідача на час дії карантинних обмежень. Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.\~141\~ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed