Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

25 квітня 2024 року [PERSON] від імені якої діє представник адвокат Коннова Н.І. звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] ,\~ про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову вказувала, що на підставі виконавчого листа № 2-н/357/1133/22 від 30.11.2022 виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його доходів, починаючи з 02.11.2022 і до досягнення донькою повноліття. Виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні в Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області за номером виконавчого провадження 70766027. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, починаючи з листопада 2022 року і до жовтня 2023. Наразі відповідач сплачує поточну суму аліментів, а заборгованість залишається не сплаченою. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 77241 від 05.04.2024 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 05.04.2024 становить 32600,50 грн. Тому просить\~ стягнути з відповідача\~ пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 32600,50 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 17 квітня 2024 року передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 28 травня 2024 року о 11:00 год. 24.06.2024 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечила. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи, призначений 28 травня 2024 року відкладено та призначено на 24 червня 2024 року. В судове засідання 24 червня\~ 2024 року відповідач, [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). 05 квітня 2024 року Білоцерківським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 70766027, відкритому на підставі виконавчого документу № 2-н/357/1133/22 від 30.11.2022, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2022 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до вказаного розрахунку в [PERSON] \~ перед [PERSON] станом на 01 квітня 2024\~ року існує заборгованість по аліментах у розмірі 32600,50 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Однак, між сторонами спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів не виникало. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено, що станом на 01 квітня 2024 року відповідачем прострочена сплата аліментів на утримання дітей у виконавчому провадженні № 707660276 і розмір заборгованості складає 32600,50 грн. Пеня стягується в розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення,\~ згідно розрахунку, проведеного позивачем,\~ розмір пені значно перевищує розмір заборгованості. Приймаючи до уваги те, що розмір пені не може перевищувати загального розміру заборгованості, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] в в розмірі\~ 32600,50 грн. Враховуючи, що сторони розрахунок заборгованості по аліментах від 05 квітня 2024 року державного виконавця не оскаржили і не спростували в суді, суд приходить до висновку, що відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості, яка існувала станом на 01 квітня 2024 року. Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved