Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

09.05.2024 представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] із вказаним позовом, відповідно до якого просить: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.09.2002 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №243; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за [PERSON] : на нежитлове приміщення, загальною площею 48,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; на однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу спільного майна подружжя залишити в особистій власності [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 179,4 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5910200000:17:005:0031, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); нежитлове приміщення, Кафетерій, загальною площею 191 кв.м, додаткові відомості: Кафетерій «А», прибудова «а», прибудова «а1», за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 52,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 28.09.2002 сторони зареєстрували шлюб, мають спільних синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства. З початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну, рятуючи життя дітей, 01.03.2022 позивач з синами виїхав за межі України та отримали прихисток у Фінляндії, де молодший син пішов до місцевої школи, почав вивчати фінську мову та успішно був зарахований до навчання на рівні з місцевими дітьми, позивач знайшов роботу, так як володіє англійською мовою. Відповідачка також приїжджала у Фінляндію, але не змогла прийняти нові умови життя та, незважаючи на заперечення позивача, покинула сім`ю та повернулася в Україну. Тривале проживання в різних країнах призвела до псування стосунків, втрати інтересу один до одного. Фактично шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу є недоцільним, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе, так як буде суперечить інтересам позивача. За час шлюбу сторони придбали наступне нерухоме майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване за відповідачкою; нежитлове приміщення-магазин « [INFO] » по [ADDRESS] , право власності зареєстроване за позивачем; нежитлове приміщення по [ADDRESS] , право власності зареєстроване за відповідачкою; житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване за позивачем; - нежитлове приміщення, Кафетерій, за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване за відповідачкою. Зазначає, що житловий будинок по [ADDRESS] був побудований за час шлюбу сторін, але за особисті кошти відповідачки. Також за особисті кошти відповідачки були придбані нежитлові приміщення по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . 15.05.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 03.06.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, так як фактично шлюбні відносини припинені, а також погоджується із запропонованим варіантом поділу майна. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, при цьому у позовній заяві зазначається про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.09.2002 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №243, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.07.2009 (а.с. 8). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю з дитинства І групи, потребує постійного стороннього догляду, 16.11.2021 був виключений з військового обліку за станом здоров`я, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.05.2019, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №269140, посвідченням серії [NUMBER] та тимчасовим посвідченням (замість військового квитка) № [NUMBER] від 17.11.2021 (а.с. 9, 10, 12, 13). Також сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.10.2010 (а.с. 14). Наразі діти проживають разом з батьком позивачем по справі, що відповідачкою не спростовується. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не оспорюють, що шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони проживають тривалий час окремо та не бажають вчиняти дії, спрямовані на примирення. За таких обставин суд дійшов висновку про доцільність розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім`ї і порушуватиме права сторін. Разом з тим позивачем заявлено вимогу про поділ майна, набутого сторонами під час подружнього життя. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2020 №213774019, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2020, зареєстрованому в реєстрі за №1014, належить однокімнатна квартира загальною площею 22,72 кв.м, житловою площею 12,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16 зворот). Згідно зі звітом з оцінки майна від 02.05.2024 ринкова вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] , для визначення судового збору становить 300120,00 грн (а.с. 33). Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.07.2005, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради, [PERSON] належить на праві приватної власності нежитлове приміщення загальною площею 48,5 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2017 №87863304 (а.с. 19). Згідно зі звітом з оцінки майна від 03.05.2024 ринкова вартість нежитлового приміщення №18 за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , для визначення судового збору становить 500230,00 грн (а.с. 32). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.11.2015 №47792027, виданого реєстраційною службою Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 179,4кв.м., житловою площею 54,9 кв.м, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5910200000:17:005:0031 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2015 №47793064 (а.с. 24). Згідно зі звітом з оцінки майна від 03.05.2024 ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , для визначення судового збору становить 800630,00 грн (а.с. 34). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2020 №212924692 вбачається, що [PERSON] на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії СМ №141200311970, виданого 31.01.2020 виконавчим органом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Охтирської міської ради, належить нежитлове приміщення, Кафетерій загальною площею 191 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Згідно зі звітом з оцінки майна від 03.05.2024 ринкова вартість нежитлового приміщення №18 за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , для визначення судового збору становить 510640,00 грн (а.с. 35). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2012, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради, [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 52,7 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.05.2017 №87864270 (а.с. 31). Згідно зі звітом з оцінки майна від 03.05.2024 ринкова вартість нежитлового приміщення №17 за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , для визначення судового збору становить 350120,00 грн (а.с. 36). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст.65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.01.2023 у справі №754/3132/16-ц (провадження №61-5956св22). За таких обставин, враховуючи, що спірні житловий будинок, квартира та нежитлові приміщення сторонами було придбано за час перебування у шлюбі та не вибуло з власності до розірвання шлюбу, а відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а також враховуючи визнання позову відповідачкою та відсутності вимоги з боку позивача про компенсацію йому частини вартості майна, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача суд залишає за останнім.

Outcome: approved