Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

20 березня 2024 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. В позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] у них відповідачем [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач є працездатним та має можливість заробляти кошти, однак добровільно кошти на утримання дитини не надає, а дитина перебуває повністю на її утриманні. А тому, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 22 лютого 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, починаючи стягувати з 22 лютого 2024 року та до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] та представник позивача - [PERSON] в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду 23 квітня 2024 року представник позивача подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, і позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 27.05.2024 року та 27.06.2024 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки на 27.06.2024 року, поштовим конвертом з повісткою на 27.05.2024 року, що повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", довідками до отримання судових повісток у вигляді смс-повідомлень на мобільний телефон. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; \~відповідач не\~подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подав, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомогу позивачеві для належного утримання їх дитини. Дитина проживає з позивачем [PERSON] і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання позивача та дитини, відповідно до яких останні зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні та вихованні дитини. Доказів, що відповідач має інших утриманців та скрутне матеріальне становище, суду не надано. Таким чином, відповідач [PERSON] є працездатний, інших утриманців не має, а тому має змогу надавати своїй дитині матеріальну допомогу, однак добровільно дану допомогу не надає. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 2563 грн (50% = 1281,50 грн). Оскільки відповідач [PERSON] не має жодних інших утриманців, є працездатною особою, то має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою захисту інтересів дитини, створення їй необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку\~(доходу) боржника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 22 лютого 2024 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Крім того, враховуючи, що позивачка не може працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох років, то суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, в розмірі 1/6 (однієї шостої) від всіх видів заробітку\~(доходу) боржника, щомісяця, починаючи стягувати з 22 лютого 2024 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до\~\~ст.\~191\~\~СК\~України\~ аліменти на\~\~дитину\~\~присуджуються\~\~за\~рішенням\~суду\~від\~дня\~пред`явлення\~позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тому необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за\~ один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 50 грн, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач була звільнена. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved