Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у грудні 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті: до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 7705 грн 89 коп.; до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 62976 грн 01 коп.; з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 21674 грн 44 коп.; з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 65305 грн 21 коп.; з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 15166 грн 63 коп.; з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25484 грн 34 коп.; судовий збір по справі у розмірі 2974 грн 69 коп. та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, які постачає Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», проте своє зобов`язання по оплаті послуг центрального опалення та постачання гарячої води він виконує неналежним чином. У зв`язку з вищевикладеним станом на 01.06.2023 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що складає 198312 грн 52 коп. 26.02.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позивачем не надано доказів, а саме: рахунків на оплату послуг (інших розрахункових документів) для споживача (відповідача), де вказані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, послуги з централізованого гарячого водопостачання/послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води, які стали предметом позовних вимог, в тому числі послідовно виникша накопичувальна заборгованість за такі послуги для квартири [ADDRESS] . На переконання відповідача, сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем та поданий до суду, не є доказом наявності заборгованості у відповідача. Крім того, як позивач, заходів досудового врегулювання спору не здійснював, не надано доказів і того, що такі заходи здійснювалися ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Таким чином, ні до 01.05.2018 у ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» ні після 01.05.2018 у позивача - претензій до відповідача за несплату за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, послуги з централізованого гарячого водопостачання/послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води не було. Крім того, окрім відповідача у квартирі зареєстровані інші особи, а тому вони є свіввідповідачами та позовні вимоги мають бути пред?явленими відповідно до кількості свіввідповідачів (а.с. 107-110). 08.03.2024 представником позивача надіслано до суду заперечення щодо застосування строків позовної давності, зазначивши, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не було пропущено строк позовної давності вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 по травень 2021 включно. Також, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 70681 грн 90 коп. прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов?язань з оплати за спожиті послуги (а.с. 138-140). 15.04.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти часткового задоволення та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що відповідачі від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку за адресою: [ADDRESS] не відмовлялися/ не відключався та з претензією на адресу позивача про їх неотримання за вказаною адресою - не зверталися. Таким чином, відповідач як споживач послуг зобов?язаний оплатити спожиті послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов?язку щодо оплати наданих послуг (а.с. 151-154). 21.05.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що Відповідач зазначає, що на момент утворення боргу, такі особи як: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були не повнолітні, а тому необхідно притягнути до відповідальності, законних представників вищевказаних осіб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки вони є співвідповідачами та позовні вимоги мають бути пред?явленими відповідно до кількості співвідповідачів (а.с. 176-177). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09.01.2024 справу розподіллено на суддю [PERSON] (а.с. 95-96). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику з повідомленням сторін (а.с. 98-99). Ухвалою суду від 27.02.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с. 128-129). Ухвалою суду від 17.04.2024 за клопотанням представника позивача залучено до участі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 157-158). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2024 у клопотанні відповідача [PERSON] про розгляд справи з початку відмовлено (а.с. 179-180). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (а.с. 8). На підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» , набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 70681 грн 90 коп., що підтверджується витягом з Додатків до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18 (а.с. 12, 13). Згідно з долученими до позовної заяви розрахунками заборгованості у відповідачів станом на 01.06.2023 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що складає 198312 грн 52 коп (а.с. 9-11, 14-16). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 8 зазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 24.12.2019 № 2244 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови. Відповідно до п. 11 Правил та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно положень п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: - з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; - з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з абз. 1 п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Таким чином, відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша ст. 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив стягнути суму заборгованості в межах строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, згідно із вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Таким чином, враховуючи те, що позивач заявив вимогу про стягнення боргу за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) та з постачання гарячої води (ГВ) за період з 01.10.2018 до 01.06.2023, сскільки за прострочення виконання грошового зобов?язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг відповідальність несе відповідач, а заборгованість за послуги позивач нараховував щомісяця, то загальна позовна давність починає спливати за кожним таким щомісячним платежем окремо. Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення боргу за послуги відповідно до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18 заборгованість, що склалась станом на 01.05.2018, однак, отримання права вимоги у позивача відбулось 11.10.2018, що не позбавляло позивача звернутись з позовом до суду. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, застосувавши строк позовної давності, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості підлягає до часткового задоволення, та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті: з 01.05.2021 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 446 грн 23 коп.; з 01.05.2021 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 8222 грн 54 коп.; з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 15166 грн 63 коп.; з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25484 грн 34 коп., що у загальному становить 49319 грн 74 коп. V. Розподіл судових витрат відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених позовних вимог позивача складає 49319 грн 74 коп. та з відповідачів солідарно підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 739 грн 80 коп. (49319 грн 74 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 198312 грн 52 коп. (сума позовних вимог) = 24,87% х 2974 грн 69 коп. (сума сплаченого судового збору). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 739 грн 80 коп. коп. та витрати повязані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial