Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

28 лютого 2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області з Хустського районного суду Закарпатської області надійшла справа № 309/293/24 (провадження № 2/302/160/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1491839 від 17.03.2021 року. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ТОВ «ВЕЛФІН» зазначає, що Товариство є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. 17 березня 2021 року між ТОВ «ВЕЛФІН» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 1491839 в електронній формі. За умовами п.1.1. укладеного між сторонами договору, ТОВ «ВЕЛФІН» надало позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Умовами договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Позивачем зазначено, що ТОВ «ВЕЛФІН» належним чином виконало умови договору позики, але відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строки не повернув, внаслідок чого станом на 22.12.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 24000,00 грн., яка складається з: 8000,00 грн. - основний борг, 16000,00 грн. заборгованість по відсоткам, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ВЕЛФІН» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1491839 від 17.03.2021 року в розмірі 24000,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору в сумі 2684,00 грн., понесені позивачем на оплату судового збору при пред`явленні позову до суду. Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 22.01.2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.1-2). Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 20.02.2024 справу № 309/293/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1491839 від 17.03.2021 року - передано на розгляд до Міжгірського районного суду Закарпатської області за підсудністю. Дана ухвала позивачем не оскаржена та набрала законної сили 20.02.2024 року (а.с.53-54). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 року, цивільна справа № 309/293/24 розподілена судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В. (а.с.57). Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В. від 21.03.2024 прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, з повідомленням (викликом) сторін, представників сторін (а.с.61-62). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.79-80). В судове засідання представник позивача не з`явився ТОВ «ВЕЛФІН», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, проте представником позивача в особі представника [PERSON] подано до суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. Доповнень, клопотань, уточнень до позову не мають. Позовну заяву за викладеними у ній підставами та обгрунтуваннями, підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечують (а.с.84-85; 98-99; 110). В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомленою, що підтверджується шляхом направлення смс-повідомлення за тел. [NUMBER] , що підтверджується довідкою про отримання смс-повідомлення адресатом [PERSON] на адресу її електронної пошти, зазначену в матеріалах справи (а.с.96,111), однак про причини неявки відповідачкою суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відзив на позов відповідачкою на адресу суду не подано. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, за згодою позивача, на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали в обґрунтування заявлених ТОВ «ВЕЛФІН» вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа, код ЄДРПОУ 39952398 та є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 27.10.2015 року. 17 березня 2021 року між ТОВ «ВЕЛФІН» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит №1491839 в електронній формі. За умовами п.1.1. укладеного між сторонами договору, ТОВ «ВЕЛФІН» надало позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 (шість тисяч) гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1,15 цього Договору (а.с.17-22). Умовами договору позики (п.1.3) встановлено, що позика надається строком на 14 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Позика має бути повернута, згідно графіку розрахунків (додаток до Договору), до 31.03.2021 року. Порядок отримання та надання позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентовано Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила). Згідно п.п.4.1,4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до п.4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Згідно п.4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідно до п.4.10 Правил, відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. Згідно п.6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення СМС - повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті (п.6.4. Правил). Згідно п.п.6.10-6.12 Правил, Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. Відповідач 17 березня 2021 року, у встановленому п.п.4.1,4.2. Правил порядку, оформила Заявку для отримання позики в розмірі 6000 грн., шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки Відповідача з офіційного веб - сайту Позивача (а.с.35-40). Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо Позичальника. Отже, як встановлено судом, на підставі заповненої позичальником заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] 17 березня 2021 року було укладено Договір споживчого кредиту № 1491839 в електронній формі (а.с.17-22). Згідно з п.1.1 Договору позики - Позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачених договором, грошові кошти в позику в сумі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору. Та згідно з п.1.3. Договору позики - Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 31.03.2021 року. Згідно з п.1.4. Договору позики - Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. Позивачем, в порядку встановленому Договором позики, виконано умови кредитного договору та перераховано на картковий рахунок відповідача суму позики в розмірі 6000 грн. ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Велфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, що підтверджується інформаційною довідкою за № 279/12 від 26.12.2023 року Казаною інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 26.12.2023 № 279/12 підтверджується, що це Товариство як оператор послуг платіжної інфраструктури на сайті creditup.com.ua через платіжний сервіс «Platon» провело успішну транзакцію «виплата» з такими реквізитами: дата та час проведення транзакції: 2021-03-17 15:03:18; сума транзакції: 6000,00 грн.; номер платіжної карти: [NUMBER] ; банк-емітент: RAIFFEISEN BANK AVAL; номер транзакції: 31598-61954-57213; опис: Credit issuance; код авторизації: 939669 (а.с.34). Доказів неотримання грошових коштів відповідачем [PERSON] не надано та в судовому засіданні дані обставини не спростовано. Згідно з п.1.5. Договору позики - нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умовах: п.1.5.1. Протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3. Договору, розмір основних процентів складає: - 1.8 процента від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; - 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Вказані зобов`язання щодо повернення суми позики та процентів відповідачем не виконані. Як вбачається з наданого ТОВ «Веллфін» розрахунку, складеного станом на 22 грудня 2023 року за позичальником [PERSON] існує заборгованість у загальній сумі 18000 грн., з яких: 6 000,00 грн. - основний борг; 12000,00 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с.23-32). Проте, відповідачем [PERSON] дана заборгованість не спростована, контррозрахунок суду не надано, відзив на позов на адресу суду відповідачем не подано. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законом України «Про споживче кредитування» визначено наступне: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 ч. 1 п. 11); договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством); примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ст. 13 ч. 1). Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно абз.1 ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст.638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст.1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами,моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок). Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсність договору про споживчий кредит від 17.03.2021 року №1491839, правомірність якого презюмується і який є обов`язковим для виконання сторонами, ані в цілому, ані в певній частині ніким судовим порядком не оспорювалася, з огляду на правову природу цього правочину про застосування правил ст.215 ч.2, ст.1055 ч.2 ЦК України теж не йдеться. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Виходячи з вищенаведеного, поза будь-яким обґрунтованим сумнівом слід констатувати, що договір про споживчий кредит №1491839 був сторонами укладений в електронній формі, був акцептований, підписаний відповідачем [PERSON] допустимим, відповідно до закону та договору в цих відносинах, електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який у подальшому не зберігається, позикодавцем була проведена процедура повної ідентифікації позичальника із заповненням відповідної заявки на його сайті, яка із вчиненням позичальником обов`язкових для нього дій лише й уможливлювала отримання тексту договору позики, його підписання та подальше реальне отримання коштів на свій банківський рахунок. Щодо нарахування відсотків судом встановлено наступне. Згідно Договору позики, на дату погашення кредиту - 31.03.2021 року, відповідач мав сплатити позивачеві 6000,00 грн. - суму позики за договором (30 днів) та згідно п.1.5 Договору проценти за користування позикою 1,8 % від суми в межах строку дії договору. При цьому, матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачці позики за Договором про споживчий кредит №1491839, укладеним 17.03.2021 року у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 6000,00 грн., яка є законною та обґрунтованою, а не сума яка зазначена позивачем у позовній заяві 8000,00 гривень та яку просить стягнути з відповідача, оскільки сума боргу в розмірі 8000 грн. спростована матеріалами справи, а саме: Договором про споживчий кредит № 1491839 від 17.03.2021 року, в п.1.1. якого зазначено, що у позику надані грошові кошти в сумі 6000,00 грн. (а.с.17-22), інформаційною довідкою від 26.12.2023 року, в якій вказана позика, перерахована позичальнику [PERSON] саме в сумі 6000,00 грн. (а.с.34), а також розрахунком заборгованості за договором позики № 1491839 від 17.03.2021 року, який здійсненим самим позивачем та у якому зазначено тіло кредиту 6000,00 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 12000,00 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 18000,00 грн. (а.с.23-33). Розглянувши справу в межах заявлених ТОВ «Веллфін» позовних вимог, вважає що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит №1491839 від 17.03.2021 року у загальному розмірі 18000,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 6000,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 12000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за Договором про споживчий кредит №1491839 від 17.03.2021 року, складеним позивачем станом на 22.12.2023 року (а.с.23-33), та оскільки в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості саме в розмірі 24000,00 грн. позивачем недоведено належними та допустимими доказами, тому суд відмовляє у їх задоволенні за вищенаведеними підставами, та враховуючи наведене, заявлені позовні ТОВ «Веллфін» вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 18000,00 грн., які відповідачем [PERSON] у добровільному порядку не сплачені за Договором №1491839 від 17.03.2021 року, а тому підлягають стягненню в судовому порядку. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем 27.12.2023 року сплачено судовий збір в сумі 2684,00 гривень, тому відповідно до положень ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Веллфін» підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені (а.с.7) судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: в сумі 2013,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 18000,00 грн. х 100 % : 24000,00 грн. = 75 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог; 2684,00 грн. х 75,0 % : 100 % = 2013,00 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2013,00 гривень.

Outcome: partial