Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

19 квітня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 08 липня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №1/4145804, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 100000 гривень строком на 72 місяці, зобов`язавшись повернути кредит до 07 липня 2027 року щомісячними платежами, сплативши за користування кредитом 15% річних, а також комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,35% від суми кредиту щомісячно. Однак відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує належним, внаслідок чого в неї станом на 18 січня 2022 року утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 119808,89 гривень, з яких: 99100 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6608,89 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 14100 гривень заборгованість за комісією. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021, за умовами якого позивач набув належних первісному кредитору прав вимоги за вищевказаним кредитним договором до відповідача, а також за період з 19 січня 2022 року по 19 березня 2024 року нарахував проценти за користування кредитом в розмірі 32247,46 гривень та 61100 гривень комісії. Вказану заборгованість позивач своїми письмовими вимогами від 24 січня 2022 року, 19 березня 2024 року просив відповідача погасити, здійснивши повернення кредиту в достроковому порядку, чого відповідачем здійснено не було. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану кредитну заборгованість в загальному розмірі 213156,35 гривень, з яких: 99100 гривень заборгованість за тілом кредиту, 38856,35 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 75200 гривень заборгованість за комісією, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 липня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №1/4145804, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 100000 гривень строком на 72 місяці, зобов`язавшись повернути кредит до 07 липня 2027 року щомісячними платежами, сплативши за користування кредитом 15% річних, а також комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,35% від суми кредиту щомісячно. Викладене підтверджується копією кредитного договору з додатками, копією виписки по рахунку. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконує, отриманий кредит у передбачені договором строк та порядок в повному обсязі не повертає, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за цим кредитним договором станом на 18 січня 2022 року утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 119808,89 гривень, з яких: 99100 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6608,89 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 14100 гривень заборгованість за комісією. Викладене підтверджується копією розрахунку заборгованості. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк», як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором, укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021, за умовами якого позивач набув належних первісному кредиторові прав вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. При цьому на підставі набутих прав нового кредитора позивач за період з 19 січня 2022 року по 19 березня 2024 року нараховано додатково проценти за користування кредитом в розмірі 32247,46 гривень та 61100 гривень комісії. Таким чином станом на 19 березня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором склав 213156,35 гривень, з яких: 99100 гривень заборгованість за тілом кредиту, 38856,35 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 75200 гривень заборгованість за комісією. Саме цю суму боргу позивач своїми письмовими вимогами від 19 березня 2024 року просив відповідача погасити, здійснивши повернення кредиту в достроковому порядку. Однак зазначені вимоги залишись без виконання з боку відповідача. Наведені обставини підтверджуються копією договору про відступлення прав вимоги з додатками, копією платіжної інструкції, копіями письмових вимог, копією поштової документації. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Зі змісту норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитодавець має право включати до умов кредитного договору обов`язок позичальника сплачувати на користь кредитодавця комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Аналогічні положення містить норма ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №1/4145804 від 08 липня 2021 року з урахуванням на договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між АТ «Креді Агріколь Банк», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, вказаного кредитного договору, свої договірні зобов`язання за яким АТ «Креді Агріколь Банк» виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала, оскільки тіло кредиту та проценти за його користування у повному розмірі та строки, а також станом на час розгляду справи не повернула. За таких обставин, враховуючи, що в ході розгляду справи також підтверджено укладення договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року, який за своїми формою та змістом, суб`єктним складом відповідає вимогам законодавства на момент укладення, суд приходить до висновку про дійсність заявленого позивачем факту набуття ним, як новим кредитором, належних первісному кредитору прав вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в розмірі заявленої до стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі. Відтак позовні вимоги за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved