Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що між позивачкою та [PERSON] 18.06.2021 року був укладений договір позики, відповідно до якого позивачка надала кошти відповідачу у розмірі 1 763 650,00 грн., що на дату укладання договору було еквівалентно 65 000 доларів США, за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання Договору, терміном повернення до 01.06.2022 року. Відповідачем повернуто суму, еквівалентну 8 750доларів США за період з 23.07.2021 по 31.01.2022. Сума неповернутої заборгованості станом на 16.09.2023 становить 2 165 625,00 грн., що за середнім курсом продажу долара США комерційними банками еквівалентно 56 250 доларів США 00 центів. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. З урахуванням викладеного просить суд, стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором позики від 18.06.2021 в розмірі 10 070 156,25 грн., з яких 2 165 625 грн. - заборгованість з повернення позики, 7 904 531,25 грн. - пеня за період з 19.09.2022 по 18.09.2023 (включно), та судові витрати по справі. Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2021 року був укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошті в сумі 1 763 650,00 грн., що станом на дату укладання Договору було еквівалентно 65 000 доларів США 00 центів за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання Договору, терміном повернення до 18.06.2022 року (а.с. 6-7). З моменту укладання договору до дня звернення до суду відповідачем кошти не повернуто. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 2.2. Договору позика повертається у строки та порядку, визначеному пунктом 2.6. цього договору, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошових коштів в рахунок повернення позики. Пунктом 2.4. Договору встановлено, що про кожен факт повернення позики або її частини в готівковій формі Позивач або уповноважена ним особа надає Відповідачу власноручно підписану ним розписку про отримання грошових коштів. Відповідачем повернуто суму, еквівалентну 8 750 доларів США за період з 23.07.2021 по 31.01.2022. Сума неповернутої заборгованості станом на 16.09.2023 становить 2 165 625,00 грн., що за середнім курсом продажу долара США комерційними банками еквівалентно 56 250 доларів США 00 центів ((65 000дол. США - 8 750 дол. США) х 38,5 грн. = 2 165 625 грн.). За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. В зв`язку з вищезазначеним, позовна вимога щодо стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики від 18.06.2021 у розмірі 56 250 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.09.2023 року складає 2 165 625 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Посилаючись на п. 3 Договору, що при неповерненні чи несвоєчасному повернені суми позики або її частини, у строки, визначені пунктом 2.6 цього Договору, позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі 1 (один) процент від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу, позивач просить стягнути з відповідачки пеню за період з 19.09.2022 по 18.09.2023 (включно), яка становить 7 904 531,25 грн (розрахунок: 2 165 625 грн. х 1% х 365 днів = 7 904 531,25 грн). Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Терміни дії воєнного стану і загальної мобілізації продовжувалися кілька разів за рішенням Верховної Ради та за поданням президента України і на момент ухвалення цього рішення триває. Водночас Закон України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено п.п. 18 і 19. Так, у відповідності до п. 18 зазначається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення». Враховуючи вищезазначене, те що станом на момент розгляду справи в Україні воєнний стан не скасовано і не припинено, суд приходить до висновку про відмову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за період з 19.09.2022 по 18.09.2023 (включно), у розмірі 7 904 531,25 грн за допущення прострочення платежів, оскільки до моменту введення воєнного стану відповідачем свої зобов`язання за договором виконувались належним чином. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково на суму 2 165 625,00 грн., що становить 21.5 % від позовних вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2 885,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial