Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

22 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати виконаний напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем від 02 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №3111, про стягнення з нього на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №200133708 від 21 березня 2018 року в сумі 33 333 гривні 19 копійок, таким, що не підлягає виконанню.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та позивачем був укладений кредитний договір №200133708 від 21 березня 2018 року, на підставі якого позивач отримав кредит. Стверджує, що ним було погашено заборгованість зі сплати кредиту, процентів за користування грошовим коштами кредиту та інших платежів у строки та на умовах договору. З вказаного часу позивач не отримував будь-яких коштів від АТ «Банк Форвард» про те, що існує будь-яка заборгованість ніхто його не повідомляв. З Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо, що у приватного виконавця [PERSON] відкрито виконавче провадження про стягнення з нього заборгованості, виконавче провадження №60296760. На адвокатський запит представника позивача отримана відповідь від приватного виконавця Павелків Т.Л. та копії матеріалів виконавчого провадження. Після ознайомлення з матеріалами зазначеного виконавчого провадження позивачу стало відомо, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків Т.Л. перебуває виконавче провадження №60296760 з примусового виконання виконавчого напису №3111 від 02 вересня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 33333 гривні 19 копійок. З виконавчим написом, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. 02 вересня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за №3111, позивач категорично не погоджується, вважає його таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства, які не погоджується з сумою заборгованості вказаною у виконавчому написі, так як відповідач під час подання документів для вчинення виконавчого напису не зазначав сплачені суми коштів, а тому дана заборгованість є спірною. Крім того, вказує, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором та стягнув спірну заборгованість, яка не підтверджена належними доказами. Таким чином, приватний нотаріус зобов`язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2024 року, відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі третіх осіб, відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву, а третім особам встановлено строк для подання до суду письмових пояснень щодо позову або відзиву. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач АТ «Банк Форвард» у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву [PERSON] до суду не подало, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Одночасно, 06 червня 2024 року поштовим відправленням на адресу суду надійшло пояснення в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Паламарчука В., у якому зазначено, що на підставі рішення Правління НБУ від 07 березня 2023 року №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 березня 2023 року №276 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08 березня 2023 року до 07 березня 2026 року. 25 лютого 2020 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Смартфінанс» укладено договір відступлення прав вимоги боргових зобов`язань №25/02/20, за яким право вимоги боргового зобов`язання за кредитним договором до боржника [PERSON] відступлено на користь нового кредитора ТОВ «Смартфінанс». Однак, будь-яких доказів, які підтверджують викладені у вищевказаному поясненні доводи в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Паламарчука В., останнім не надано, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного не заявлено. При цьому, суд не наділений повноваженнями за власної ініціативи збирати докази, які б підтверджували викладені у вказаному поясненні обставини, а також за власної ініціативи залучати співвідповідача чи замінювати первісного відповідача належним відповідачем. За вказаних обставин, підстави для прийняття під час розгляду даної справи до уваги вищевказаних доводів в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Паламарчука В., які викладені у поясненні останньому, відсутні.\~ Треті особи приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у встановлений судом строк письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до суду не подали, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання письмових пояснень у встановлений судом строк від третіх осіб не надходило. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, письмових пояснень, доказів тощо. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву та третіми особами письмових пояснень на позовну заяву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 21 березня 2018 року між ПАТ «Банк Форвард» та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір №200133708. Умови даного кредитного договору встановити не представляється можливим, оскільки його копію у розпорядження суду сторонами справи не надано. Разом з тим, укладення вказаного договору позивачем [PERSON] не заперечується та визнається. При цьому, будь-яких доказів, які свідчать як про виконання позивачем зобов`язань за вищевказаним договором, як на цьому наполягає позивач, так і про невиконання позивачем таких зобов`язань, матеріали цивільної справи не містять та сторонами не надано. 02 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №3111, про звернення стягнення. Вказаним виконавчим написом звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №200133708 від 21 березня 2018 року, укладеним ним із ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 серпня 2018 року по 21 листопада 2018 року. Сума повної заборгованості складає 32483 гривні 19 копійок, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 31457 гривень 18 копійок; заборгованість за процентами становить 01 гривня 01 копійка; плата за пропуск мінімальних платежів становить 1025 гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із стягуюча АТ «Банк Форвард» в розмірі 850 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард» складає 33 333 гривні 19 копійок. 11 жовтня 2019 року представник АТ «Банк Форвард» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва [PERSON] заявою про примусове виконання рішення, в якій просив, зокрема відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. за №3111 від 02 вересня 2019 року про стягнення із боржника, яким є [PERSON] коштів у розмірі 33 333 гривень 19 копійок. До вказаної заяви додано: 1. Квитанцію про сплату авансового внеску; 2. Оригінал виконавчого напису №3111 від 02 вересня 2019 року; 3. Належним чином завірена копія довіреності представника стягувача №07-131-19 від 23 липня 2019 року. 15 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва [PERSON] , за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису №3111, виданого 02 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 33 333 гривні 19 копійок, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60296760. При цьому, вказаною постановою вирішено також стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3333 гривні 31 копійка.\~\~ Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі - Порядок). Згідно п.п. 2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.2 Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як вбачається зі змісту п.2 Переліку, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитногодоговору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п.п. 42, 43 постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15 зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Крім того, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Таким чином, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів, станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису, вже були не чинні. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження№ 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Будь-яких доказів, які вказують на нотаріальне посвідчення кредитного договору, на підставі якого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено спірний виконавчий напис та вирішено стягнути у безспірному порядку з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «Банк Форвард» заборгованість, матеріали справи не містять та відповідачем не надано, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що на його підставі стягнення заборгованості не може провадитися у безспірному порядку. Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції ID №5934-2146-2606-5549 від 22 травня 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі даного позову судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved