Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 17 листопада 2007 року перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Протягом всього подружнього життя вели спільне господарство та будували сімейні відносини, але останнім часом шлюбні відносини між ними погіршились, що в результаті призвело до фактичного припинення подружніх відносин. Наразі спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Посилаючись на вказане, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову в повному обсязі. Відповідач підтримав вимоги позову щодо розірвання шлюбу, проте заперечував проти стягнення з нього аліментів, з огляду на те, що дитина проживає по 3 дні з кожним із батьків. Крім того, позивач отримує пенсію по інвалідності, яка призначена дитині, і яку витрачає на власний розсуд. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову частково на підставі наступного: Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 17 листопада 2007 року Шосткинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 497 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». /а.с.3/ Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . /а.с.8/ Судом встановлено, що на даний час подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Що стосується вимоги позову про стягнення аліментів, то суд вважає необхідним зауважити наступне. Зі змісту статті 181 СК України вбачається, що аліменти може бути стягнуто за рішенням суду з того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Разом з тим, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024 у справі № 589/5764/23, яке набрало законної сили 30.04.2024 та\~ в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення для вирішення даного спору, встановлено, що батьки (сторони у справі) за домовленістю розділили час догляду за дитиною (дитина по 3 дні проживає з кожним із батьків) та виконують цю домовленість, що і підтвердили в судовому засіданні. За таких обставин, підстави для стягнення аліментів з відповідача відсутні, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial