Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

08.04.2024 до суду надійшла заява [PERSON] від 05.04.2024, заінтересована особа Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №001486, виданого 06.11.2004 на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації № 182 від 10.06.2003, заявниця [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Сабарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523184700:02:002:0043, площею 3,2029 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, у вказаному державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВН №001486, виданому 06.11.2004 Оратівською райдержадміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів, не вірно вказано прізвище власника земельної ділянки, а саме вказано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Оскільки додаток до розпорядження № 182 від 10.06.2003 «Про затвердження технічної документації по розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї) та складанню державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів с. Сабарівка на території Сабарівської сільської ради», де вказано прізвище, ім`я та по батькові, яким були передані земельні ділянки відсутній, внесення змін до державного акту є неможливим. Окрім того, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, їх бланки не друкуються та до раніше виданих бланків державних актів зміни не вносяться. За вказаних обставин, для подальшої можливості розпоряджатись вказаною земельною ділянкою виникла необхідність встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 001486, виданого 06.11.2004 Оратівською райдержадміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів. Ухвалою суду від 09.05.2024 відкрито провадження у справі № 141/170/24 та призначено судове засідання на 20.06.2024. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Панасюк Н.А., будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 20.06.2024 не з`явились. Натомість, 18.06.2024 до суду надійшла заява представника заявниці адвоката Панасюк Н.А. від 18.06.2024 про розгляд справи без участі заявниці та її представника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Заінтересована особа Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 20.06.2024 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 29.05.2024 до суду надійшла заява Оратівської селищної ради № 1655/03.01-11 від 29.05.2024 про розгляд справи № 141/170/24 без участі представника селищної ради, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/170/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорта\~громадянина України № [NUMBER] , виданого 25.01.2023, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначені як [PERSON] , дата народження: [INFO] . Як убачається зі свідоцтва про укладення шлюбу (перекладеного з російської мови на українську мову) серії [NUMBER] , 19.02.1984 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №2, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповіно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 001486, виданого 06.11.2004 Оратівською райдержадміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації №182 від 10.06.2003, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2029 га, розташованої на території Сабарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 0523184700:02:002:0043 Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельна ділянка з кадастровим номеомр 0523184700:02:002:0043, площею 3,2029 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сабарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, знаходиться у приватній власності [PERSON] . Відповідно до довідки Балабанівського старостинського округу Оратівської селищної ради № 51/08.00.21-10 від 05.04.2024, [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2029 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Сабарівка Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області. Як убачається із відповіді віддаленого робочого місця № 5 архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації № 5.01-16/304 від 01.04.2024, список до розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 182 від 10.06.2003 «Про затвердження технічної документації по розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї) та складанню державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів с. Сабарівка на території Сабарівської сільської ради», згідно якого земельні ділянки передавались у власність у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видавались державні акти на право власності на землю громадянам, у книзі розпоряджень голови Оратівської районного державної адміністрації Вінницької області з основної діяльності із № 118 по № 216 за період з 15 квітня 2003 року по 10 липня 2003 року не виявлений. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.2-3894/2-24 від 01.05.2024, за наявною у відділі №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області інформацією встановлено, що відповідно до матеріалів «Технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів СГП «Долина» на території Сабарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області» розпорядженням Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 182 від 10.06.2023 видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянці [PERSON] . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 001486 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 06.11.2004 за № 155, на земельну ділянку площею 3,2029 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сабарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до вимог чинного законодавства, внесення змін до державних актів не допускається. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» з 1 січня 2013 державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, їх бланки не друкуються та до раніше виданих зміни не вносяться. Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу, необхідне заявниці для можливості розпоряджатися вказаною земельною ділянкою (подарувати, продати), вказаний факт неможливо встановити у інший спосіб чи отримати документ на підтвердження вказаного факту, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Приписами п. 1 ст.\~6\~Конвенції про захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст.\~13 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до ч. 1 ст.\~293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами п. 5 ч. 2 ст.\~293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч. 3 ст.\~294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~"Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Також згідно п. 12 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ст. 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом установлено, що заінтересована особа згідно поданої заяви №1655/03.01-11 від 29.05.2024 не заперечує проти задоволення заявлених вимог заявниці. З урахуванням установлених в судовому засіданні фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги, що заявниця позбавлена можливості внести зміни в документи в позасудовому порядку, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.2-3894/2-24 від 01.05.2024, суд доходить висновку про доведеність заявницею факту належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 001486 від 06.11.2004, у зв`язку із розбіжностями у написанні прізвища заявниці у паспорті громадянина України та у даному правовстановлюючому документі. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація заявницею її на можливість розпоряджатися вказаною земельною ділянкою та іншого порядку встановлення даного факту немає. Спір про право в даній справі судом не встановлено. Отже, вимога заявниці є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved