Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

22 лютого 2024 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до Березнегуватської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У позові зазначив, що в грудні 2022 року юрист фермерського господарства "Орбіта", [PERSON] повідомила його, що під час інвентаризації договорів оренди нею було виявлено серед документів оригінал правовстановлюючого документу на землю та заповіт, заповідачем в якому є [PERSON] , в заповіті зазначено, що він заповідає належну йому земельну ділянку площею 6,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Маліївського старостинського округу Баштанського району Миколаївської області, [PERSON] [PERSON] повідомила, що про існування заповіту їй нічого не було відомо. Також вона повідомила, що [PERSON] помер і про це стало відомо зі слів працівників господарства. Для оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , він звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області, але отримав роз`яснення 11 лютого 2023 року, в якому зазначено, що упродовж вставленого законом строку для прийняття спадщини він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому нотаріальна контора не може прийняти від нього заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду. На підставі зазначеного просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача Березнегуватську селищну раду належними: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача адвокат Запорожан О.І., який діє на підставі довіреності від 20 травня 2023 року, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити (а.с.52). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не направляли. Судом ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник\~позивача надав\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~а відповідачі\~не з`явилися\~в судове\~засідання,\~відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у ній докази суд дійшов наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 02 серпня 2023 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за актовим записом № 48 від 16 лютого 2021 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 6,35 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 038821 виданого на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Маліївської сільської ради народних депутатів від 15 квітня 1999 року № 4. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 липня 1999 року № 926 (а.с.20). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. 01 листопада 2010 року, зареєстрованого у спадковому реєстрі за № 1259, вищевказану земельну ділянку, площею 6,35 га, [PERSON] заповідав [PERSON] (а.с.8). За даними довідки виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 17 серпня 2023 року померлий [PERSON] мав зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] , на день смерті за вказаною адресою разом з ним були зареєстровані, зокрема його неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають обов`язкову частку у спадщині та за вимогами 1268 ЦК України, вважаються такими, що її прийняли (а.с.11). З довідки наданої виконуючою обов`язки завідувача Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа заводилася тільки на підставі заяви кредитора АТ "Державний ощадний банк" (а.с.24). Роз`ясненням виконуючої обов`язки завідувача Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] від 11 лютого 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх прав (а.с.10). Позивач у шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки був необізнаний про наявність заповіту складеного на його користь. Згідно ч.1 та 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Нормою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України регламентовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок висловлений також у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Крім того, виходячи із наведених норм права, належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (відповідні сільські, селищні, міські ради). Встановивши, що позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь померлим [PERSON] , суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved