Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 13\~954 гривень, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 22,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: 01.07.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту (ID заявки на кредит: 4049304), яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. Вказує, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом, тому оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання Договору, тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного договору № 10004049304 від 01.07.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. Вважають, що відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 10004049304 від 01.07.2021 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» строком на 14 днів та 01.07.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 4000 грн. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. Як зазначає позивач, 05.09.2022 згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним договором № 10004049304 від 01.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке, в свою чергу, набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 13954,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4000 грн; заборгованість за відсотками становить 9954 грн. Посилається, що відповідачу було направлено вимоги про сплату заборгованості за вказаним договором, які не були виконані. В позові ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 10004049304 від 01.07.2021 у розмірі 13954,00 грн. та судові витрати. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа 13.03.2024 року надійшла в провадження судді Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А. Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2024 [PERSON] звільнено з посади судді, у зв`язку з відставкою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Троян Т.Є. 17.04.2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 08\~травня 2024\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси справу\~прийнято до\~провадження судді Троян Т.Є. задоволено клопотання представника відповідача та здійснено перехід до розгляду справи з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки [PERSON] заперечував проти позовних вимог просив відмовити у задоволенні позову. Вказував, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження підписання договору, оскільки до позовної заяви позивачем надано роздруківку певного тексту з назвою «Договір № 10004049304 про надання споживчого кредиту від 01.07.2021», який не підписувався ні звичайним підписом, ні електронним цифровим підписом, ні електронним підписом одноразовим ідентифікатором, як передбачено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Всупереч положенням ч. 4 ст. 100 ЦПК України позивач у позовній заяві не вказав про наявність у нього чи іншої особи оригіналів електронних доказів, які були ним подані в паперових копіях, зокрема паперову копію Кредитного Договору №10004049304 від 01.07.2021. В матеріалах справи відсутні і не були надані позивачем жодні докази, які б підтверджували факт отримання коштів Відповідачем. Вказує, що ні в договорі, ні в тексті позовної заяви не вказано номер банківського рахунку та установу банку куди було перераховано кредитні кошти, а також не вказано з якого рахунку і з якої установи банку було здійснено перерахування. Також, надані позивачем витяги з договорів факторингу не містять підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника позивача, що свідчить про те, що витяги виготовлено позивачем самостійно і що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію на власний розсуд. З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення кредитного договору з відповідачем на тих умовах, на які посилається позивач, а отримання відповідачем кредитних коштів. Посилаючись на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, та відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав доводи, вказані у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив. 03.05.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. У даних поясненнях представник позивача зазначає про правомірність укладення з відповідачем кредитних договорів в електронному вигляді та вказує про те, що дані є чинними, всі суттєві умови погоджені сторонами правочину. Посилаючись на викладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Третя особа заперечень до суду не подала. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.07.2021 [PERSON] прийняла оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» щодо укладення кредитного договору №10004049304 від 01.07.2021, за умовами якого Кредитодавець (ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») зобов`язується надати Позичальникові ( [PERSON] ) кредит на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. За умовами договору, сума, на який надається кредит 4000 грн, строк надання кредиту 14 календарний день, процентна ставка 1.37% в день, а також погоджено графік розрахунків. Згідно п. 2.1 кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавця з метою отримання кредиту. Також судом встановлено, що Позичальником договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 10004049304 від 01.07.2021, заборгованість [PERSON] складає 13\~954 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками 9954 грн . Судом також встановлено, що 05.09.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого клієнт відступив факторові за відповідну плату права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема і по кредитному договору № 10004049304 від 01.07.2021. Згідно копій долучених платіжних інструкцій, Фактор сплатив Клієнту суму фінансування за таке відступлення. За матеріалами справи, 05.09.2022 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» направило письмове повідомлення [PERSON] про те, що право вимоги за заборгованістю відповідача та її персональні дані відступлено новому кредитору - ТОВ «Діджи Фінанс» та вказані нові реквізити для перерахування суми боргу. 05.09.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» направило письмову вимогу [PERSON] про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 10004049304 від 01.07.2021, згідно якої на правах нового кредитора вимагає від відповідача належного виконання умов кредитного договору та погашення існуючої заборгованості в розмірі 13954 грн в добровільному порядку в строк до 15.10.2022. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, [PERSON] включено до боржників за вказаним договором, а саме за кредитним договором № 10004049304 від 01.07.2021, сума заборгованості за тілом складає 4000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 9954 грн, сума заборгованості разом - 13954 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, матеріалами справи підтверджується, що 01.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10004049304 в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового пароля, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався відповідачкою. [PERSON] належних і допустимих документальних доказів на спростування факту укладення договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доводи представника відповідача, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитного договору, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано. З врахуванням викладеного, обґрунтованими є доводи позивача, що кредитний договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами даного правочину, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомленнн, без здійснення входу на сайт ТОВ « ФК «Інвест Фінанс» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Кредитний договір між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та Відповідачем не був би укладений, тому вважає, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи Відповідача у цій частині. Необгрунтованими є твердження про те, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих доказів перерахування позивачем грошових коштів на його картковий рахунок, враховуючи наступне. Так, згідно договору позики встановлено, що позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника, пунктом 2.1. кредитного договору від 01.07.2021 передбачено, що кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником з метою отримання кредиту. Відповідачкою не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Відповідачка, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди із позовом, указувала на те, що позивачем не доведено факту отримання ним кредитних коштів та факту зарахування їх на поточний рахунок позичальника, однак, наголошуючи на відсутності доказів отримання нею коштів, які за умовами договорів переховувались в безготівковій формі на платіжну банківську, не надала \~суду виписки по картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорах строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору. Суд також враховує, що [PERSON] не зверталась до позивача із письмовою заявою про припинення дії договору ні до первісного кредитора, ні до його правонаступника. Також, суду надані належні відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідачки [PERSON] , як боржника, за договором №10004049304 у визначеному первісним кредитором розмірі за кредитом. Таким чином позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржника [PERSON] , а доказів визнання недійсним чи розірвання вказаного вище договору факторингу, як і доказів того, що його дійсність оскаржується у судовому порядку, стороною відповідача суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого договору факторингу. Разом із тим, суд не погоджується із розміром нарахованих відсотків за кредитним договором №№ 10004049304. Так, пред`являючи вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № № 10004049304 від 01.07.2021, ТОВ «Діджи Фінанс» просило, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками у розмірі 9954 \~грн. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, [PERSON] включено до боржників за вказаним договором, а саме за кредитним договором № 10004049304 від 01.07.2021, сума заборгованості за тілом складає 4000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 9954 грн, сума заборгованості разом - 13954 грн. Згідно з пунктом 3.1. Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. Відповідно до розділу «Терміни та визначення в договорі» кредитного договору від 01.07.2021 процентна ставка розрахована відповідно до Програми Лояльності (з урахуванням знижки, що надається за протоколом), та яка становить 1,37% за кожен день користування кредитом. При цьому, відповідно до розділу «Терміни та визначення в договорі» кредитного договору від 01.07.2021 первинний строк кредиту, встановлений відповідними спеціальними умовами, але у будь-якому разі не більше ніж 30 календарних днів. Пунктом 1.4. Договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою. Зазначена процентна ставка нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3 цього Договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням Програми лояльності. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.3. цього Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови, встановлені для Позичальника промокодом за Програмою лояльності, втрачають силу, застосовується Базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за Базовою процентною ставкою. Із змісту укладеного між сторонами кредитного договору та спеціальних умов до нього убачається, що строк кредитування встановлено 14 днів, тобто до 15.07.2021 і за спливом цього строку позичальник зобов`язався повернути кредит в загальному розмірі 4767,20 грн, з яких: 4000грн.- тіло кредиту, 767,2 грн.- проценти за користування кредитом. Водночас, відповідно до розділу «Терміни та визначення в договорі» кредитного договору від 01.07.2021 первинний строк кредиту, встановлений відповідними спеціальними умовами, але у будь-якому разі не більше ніж 30 календарних днів. За вказаних обставин, умови кредитного договору не передбачають механізму нарахування процентів поза межами дії строку кредитування. Матеріали цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії кредитного договору на строк понад 30 календарних днів. За встановлених обставин, розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами по договору № 10004049304 від 01.07.2021 з врахуванням його умов щодо розміру відсотків за користування кредитом має складати 1644 грн (4000х1.37%х30 днів), а тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення з [PERSON] підлягає вказаний розмір відсотків за кредитом. Судові витрати зі сплати судового збору стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (40, 4%), що складає 978, 60 грн. Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~\~Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~\~Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав із Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, детальний опис виконаних робіт, додаткова угода №003151411305 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, акт на підтвердженння надання правничої (правової) допомоги від 11.12.2023 року, детальний опис робіт від 11.12.2023 року. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, правовий аналіз документів, підготовка позовної заяви, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не надходження відзиву на позовну заяву), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 3000 грн., які підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (40,4%), що складає 1212 \~грн.

Outcome: partial