Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

У лютому 2024 року представник позивача ПАТ «СК «ЕТАЛОН» - Павленко Р.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум страхової виплати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 30.08.2023 року [PERSON] , як водій транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , та [PERSON] , як водій транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Відповідно до згаданого протоколу, о 19 год. 20 хв. за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 15, [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , не впорався з керуванням, в наслідок чого сталося зіткнення з припаркованим по цій вулиці автомобілем «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] . У повідомленні ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 31.08.2023 року про вищевказану ДТП [PERSON] у розділі «Пояснення» вказав, що він не впорався з кермуванням автомобіля «Toyota Camry» через поломку рульової тяги, через що автомобіль «кинуло» на інший припаркований транспортний засіб. Між [PERSON] та ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , підтвердженням чому є поліс № ЕР-212503624 від 15.12.2022 (строк дії полісу з 16.12.2022 по 15.12.2023). Власник транспортного засобу марки «Honda Aссord» д.н.з. [NUMBER] (постраждав у вказаному ДТП 30 серпня 2023 року) [PERSON] 31.08.2023 року звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» № 2462/01/50/2023/1 від 18.12.2023 року, сума виплаченого страхового відшкодування [PERSON] склала 28 285,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Райффайзен Банк» № 4294 від 18.12.2023. На підставі п.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просили стягнути з відповідача суму страхового відшкодування. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, оскільки дійсно зазначив у заяві до Страхувальника причину ДТП невідповідність технічного стану автомобілю, хоча вказане він тільки припустив, а доказів зворотнього він не має, просив стягнути з нього 50% судового збору та зменшити розмір виплати за юридичні послуги. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2022 року між ПАТ «СК «ЕТАЛОН» та [PERSON] було укладено Поліс № ЕР-212503624 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб: «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] . 30.08.2023 року о 19 год. 20 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Дані обставини встановлені повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (ЄВРОПРОТОКОЛ). Відповідно до вказаного повідомлення дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР, який визнав свою вину. Згідно повідомленню ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 31.08.2023 року про вищевказану ДТП [PERSON] у розділі «Пояснення» вказав, що він не впорався з кермуванням автомобіля «Toyota Camry» через поломку рульової тяги, через що автомобіль «кинуло» на інший припаркований транспортний засіб. Відповідно до підп. «г» п.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано шкоду власникові автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] . Розмір страхового відшкодування, відповідно до розрахунку, склав 28\~285,81 грн., вказану суму позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено на користь власника транспортного засобу «Honda\~Accord»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , що вбачається з платіжного доручення № 4294 від 18.12.2023 року. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, оскільки [PERSON] є водієм транспортного засобу, який спричинив ДТП, відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, після виплати страхового відшкодування, набув право подати до відповідача регресний позов. Крім цього, у матеріалах справах наявне клопотання представника позивача адвоката Павленка Р.М. про стягнення (розподіл) судових витрат. Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд приходить до переконання, що витрати позивача на правову допомогу підлягають зменшенню до 1\~500,00 грн. і що такий розмір відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги відповідачем визнано, позивач має право на повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1\~514,00 грн. (про що подається відповідна заява), а з відповідача на користь позивача стягненню 50 відсотків судового збору, - 1\~514,00 грн.

Outcome: approved