Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 18 серпня 2021 року трапилася дорожньо - транспортна пригода за участі [PERSON] та пасажира [PERSON] , внаслідок якої вказані особи зазнали моральної, фізичної та майнової шкоди. Слідчим відділенням ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області розслідувалося кримінальне провадження № 12021111140000483 від 18 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України. 20 серпня 2021 року з метою отримання професійної правничої допомоги позивач звернувся в телефонному режимі за номером телефону [NUMBER] до адвоката Бованенка Олександра Миколайовича, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2511/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури 26 лютого 2004 року на підставі рішення № 104 від 26 лютого 2004 року. Того ж дня на мобільний додаток «Telegram», на номер мобільного телефону позивача [NUMBER] , відповідач надіслав примірник договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2021 року, який позивач підписав. Договір у письмовій формі після усного погодження про це, в порушення частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», укладений не був. Відповідач в переписці вказав, що підписання договору не є обов?язковим, оскільки це договір між ними. Згідно з умовами договору про надання правничої допомоги адвокат зобов?язаний представляти інтереси клієнта на стадії досудового та судового слідства; представляти інтереси клієнта як потерпілого у кримінальному провадженні, порушеному Києво - Святошинським УН ГУ НП в Київській області по факту скоєння ДТП; подати заяву про визнання клієнта та [PERSON] потерпілими у кримінальному провадженні; подати заяву про визнання клієнта та [PERSON] цивільними позивачами у кримінальному провадженні, а також скласти відповідну позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з особи, яка винна у скоєнні ДТП; оскаржувати бездіяльність слідчого до органів прокуратури та суду (скарга подається до суду протягом 10 днів з моменту виявлення порушення слідчим прав потерпілого); представляти інтереси клієнта та [PERSON] в судових та правоохоронних органах у кримінальному провадженні по факту скоєння ДТП; представляти інтереси клієнта перед третіми особами, які будуть залучені до кримінального провадження, в тому числі приватні/державні експертні установи з питань визначення моральної шкоди; здійснювати збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів; ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. договору, вартість послуг адвоката становить 10000,00 грн. Оплата підлягає перерахування клієнтом на картковий рахунок адвоката в наступному порядку: Стадія досудового розслідування: 5000,00 грн сплачується до початку виконання адвокатом послуг; 5000,00 грн сплачується після прийняття рішення про визнання особи винною в ДТП (досудова стадія, судова, чи то в рамках адміністративної справи). Відповідач [PERSON] пояснив 20 серпня 2021 року, що повинен підготувати запит в поліцію. Після чого 21 серпня 2021 року позивач перерахував особисті кошти у розмірі 5000,00 грн на картковий рахунок адвоката № [NUMBER], що вказаний у примірнику договору. В подальшому через переписку в мобільному додатку «Telegram» відповідач повідомив, що необхідно сплатити за суд та експертизу грошову суму в розмірі 1300 доларів США. 07 вересня 2021 року позивач перерахував кошти в розмірі 500,00 доларів США (13440,00 грн), 20 вересня 2021 року - 700,00 доларів США (21600,00 грн) на рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] на ім?я [PERSON] , які були надані позивачеві відповідачем [PERSON] для цього в мобільному додатку «Telegram» під час листування з позивачем. Після цього всі інші грошові кошти для оплати нібито наданих адвокатом послуг позивач перераховував на зазначені рахунки [PERSON] . Зокрема 26 жовтня 2021 року позивач перерахував відповідачу особисті кошти у розмірі 6300,00 грн. 12 листопада 2021 року відповідач повідомив позивача про те, що рішення по адміністративному матеріалу буде на днях та що по цивільній справі прийняли позови до розгляду, тому потрібно сплатити судовий збір у розмірі 450 грн. Вказану суму позивач відразу перерахував відповідачу. 30 листопада 2021 року відповідач повідомив про необхідність перерахувати кошти у розмірі 3000,00 грн та 2850,00 грн за позовні заяви [PERSON] та [PERSON] , а також 2800,00 грн на арешт майна винуватця ДТП. Вказані суми позивач в той же день перерахував. 08 грудня 2021 року відповідач повідомив, що вже накладений арешт на майно винуватця ДТП та скоро будуть новини по суду. 21 січня 2022 року позивач переказав відповідачу 5000,00 грн за адвокатські послуги. 26 січня 2022 року адвокат повідомив, що справу відкладено до розгляду в апеляції та в цей же день він їде на опис майна винуватця ДТП. 19 лютого 2022 року позивач перерахував кошти у розмірі 800,00 грн та 2800,00 грн. 23 лютого 2022 року відповідач повідомив, що рішення буде в найближчі дні. З 24 лютого 2022 року до 30 травня 2022 року у зв?язку з військовою агресією позивач з відповідачем на зв?язок не виходив. При особистій зустрічі на початку серпня 2022 року адвокат повідомив, що отримав рішення суду, проте воно містить помилку і її потрібно виправити. 13 вересня 2022 року відповідач [PERSON] повідомив, що рішення у справі неправильне і тому він зустрічався зі слідчим, щоб взяти документи у цій справі, але слідчий повідомив, що документи в архіві і до 16 вересня 2022 року він має їх отримати. Відтак за період з 07 вересня 2021 року до 19 лютого 2022 року позивач в рахунок оплати адвокатських послуг [PERSON] переказав на рахунок [PERSON] 5000,00 грн, а на рахунок [PERSON] 59540,00 грн. Також позивач готівкою передав адвокату Бованенку О.М. за ніби то надані адвокатські послуги 25000,00 грн. Загальна сума сплачених позивачем [PERSON] коштів складає 89565,00 грн. Згодом позивачу стало відомо, що на підставі рішення № 213/2021 дисциплінарної палати КДКА Київської області від 12 жовтня 2021 року право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] було зупинене з 12 жовтня 2021 року до 12 жовтня 2022 року. Під час телефонної розмови з позивачем 27 жовтня 2022 року [PERSON] стверджував, що таке зупинення ніяким чином не впливає на його здатність займатися справами позивача. Також позивачу стало відомо, що з моменту звернення позивача за отриманням правничої допомоги до [PERSON] 20 серпня 2021 року до цього часу жодна судова справа за пошуком сторони « [PERSON] » та сторони « [PERSON] » за позовами, поданими [PERSON] , не розглядалася і не розглядається, а кримінальне провадження № 12021111140000483 закрите ще 29 вересня 2021 року. Під час переписки позивача з [PERSON] останній продовжував зазначати про необхідність переказувати йому кошти для слати судового збору, повідомляв про результати розгляду судами неіснуючих справ, про неіснуючі рішення судів та продовжував отримувати грошові кошти за нібито надану правову допомогу та проведені роботи. 07 грудня 2022 року позивач направив на адресу робочого місця адвоката Бованенка О.М. заяву - вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у загальному розмірі 74565,00 грн та надання інформації про детальний опис виконаних адвокатом робіт, здійснених витрат та їх вартості, надання актів наданих послуг та звіту про використання коштів на видатки, пов?язані з виконанням доручення, або інші документа, що підтверджують виконання робіт на сплачену позивачем суму. Проте вказане відправлення [PERSON] не вручене та повернуте за зворотною адресою у зв?язку із закінченням терміну зберігання. При цьому [PERSON] не зверталася ні до банку, ні до позивача щодо повернення йому безпідставно набутих коштів. Щодо заволодіння [PERSON] коштами позивача шляхом обману та зловживання довірою останній 06 грудня 2022 року звернувся до Миронівського РВ НП України в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України. Сектором дізнання відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області 02 січня 2023 рок зареєстровано матеріали кримінального провадження № 12023116220000003 за частиною 3 статті 190 КК України. Вважає, що відповідачі, незважаючи на відсутність правових підстав, набули грошові кошти у розмірі 89565,00 грн та зберігають їх у себе за рахунок позивача, наміру повертати не мають. На вказану суму позивач, на підставі статей 1214, 536 ЦК України, нарахував проценти на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 12536,64 грн за безпідставне користування безпідставно набутими коштами Посилаючись на правила статей 530, 536, 626, 1212, 1213, 1214 ЦК України, з урахуванням уточнених у прохальній частині нової редакції позовної заяви сум, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 30000,00 грн, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 59540,00 грн. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] проценти за користування грошовими коштами у розмірі 12563,64 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 19 липня 2023 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 28 липня 2023 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачам. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідачі відзиву на позов не подали. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. Відповідач [PERSON] є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2511/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури 26 лютого 2004 року на підставі рішення № 104 від 26 лютого 2004 року. Право на зайняття адвокатською діяльністю було зупинене, згідно пункту 3 частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» з 12 жовтня 2021 року по 12 жовтня 2022 року, на підставі рішення № 213/2021 Дисциплінарної палати КДКА Київської області. Вказані обставини підтверджуються даними листа Національної асоціації адвокатів України № 1467/0/2-22 від 26 листопада 2022 року, витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с. 26, 27). З доданої позивачем роздруківки листування, здійсненого шляхом обміну електронними повідомленнями через мобільний додаток «Telegram» з користувачем номеру телефону [NUMBER] за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року, вбачається, що сторони обговорювали питання укладення договору про надання правничої допомоги, здійснення оплати по договору, необхідності підготовки відповідачем [PERSON] процесуальних документів (а.с. 39-63). 20 серпня 2021 року [PERSON] через мобільний додаток «Telegram» відповідач [PERSON] направив файл «Договір [PERSON].dok». До позовної заяви позивач додав проект не підписаного договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2020 року, який, за твердженням позивача, був надісланий відповідачем [PERSON] на виконання їх домовленостей з приводу укладення договору про надання правничої допомоги та виконання доручень згідно з умовами договору (а.с. 22). З пункту 1.1. договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2020 року вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Бованенком О.М. досягнуто згоди про те, що адвокат бере на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги клієнту в обсягах та на умовах, передбачених цим договором. Розділом 2 вказаного договору передбачено, що адвокат зобов?язаний представляти інтереси клієнта на стадії досудового та судового слідства; представляти інтереси клієнта в якості потерпілого в рамках кримінального провадження порушеного Києво - Святошинським УН ГУНП в Київській області по факту скоєння ДТП; подати заяву про визнання клієнта та [PERSON] потерпілими в рамках кримінального провадження; подати заяву про визнання клієнта та [PERSON] цивільним позивачем в рамках кримінального провадження, а також скласти відповідну позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з особи, яка винна у скоєнні ДТП; оскаржувати бездіяльність слідчого до органів прокуратури та суду (скарга подається до суду протягом 10 днів з моменту виявлення порушення слідчим прав потерпілого); представляти інтереси клієнта та [PERSON] в судових та правоохоронних органах в рамках кримінального провадження по факту скоєння ДТП; представляти інтереси клієнта перед третіми особами які будуть залучені до кримінального провадження в тому числі приватні/державні експертні установи з питань визначення моральної шкоди; здійснювати збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів; ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. При виконанні зазначених в пункті 2.1. обов?язків адвокат керується цим договором та відповідним чинним законодавством та гарантує якість юридичних послуг, що відповідає вимогам, які звичайно ставляться до послуг такого роду. На підтвердження факту надання адвокатом клієнту правничої допомоги відповідно до умов цього договору складається акт приймання - передачі адвокатських послуг і направляється клієнту. Розділом 4 договору передбачено, що вартість послуг адвоката становить 10000,00 грн. Оплата підлягає перерахуванню на картковий рахунок адвоката. В розділі «реквізити сторін» договору про надання правничої допомоги зазначено дані свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Бованенка О.М., адреса для листування та адреса електронної пошти адвоката bovanenko@ukr.net, номер засобів зв`язку адвоката 0668147404, а також номер карткового рахунку адвоката в застосунку Монобанк [NUMBER]. Також з доданої позивачем роздруківки листування, здійсненого шляхом обміну електронними повідомленнями через мобільний додаток «Telegram», з користувачем номеру телефону [NUMBER] вбачається, що після того, як [PERSON] зауважив, що йому буде зручніше оплачувати послуги адвоката через рахунки в АТ «ПриватБанк», відповідач [PERSON] надіслав позивачеві повідомлення з номером картки в АТ «ПриватБанк» [NUMBER] та отримувачем коштів « [PERSON] » (а.с. 45). [PERSON] з картки - рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритого на ім?я [PERSON] ( [NUMBER] ) за період з 01 січня 2020 року до 01 лютого 2023 року перерахував одержувачу [PERSON] (місце проживання [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на її картковий рахунок кошти в таких сумах: 07 вересня 2021 року (12:17:52) - у розмірі 13440,00 грн, 20 вересня (12:38:03) - у розмірі 21600,00 грн, 26 жовтня 2021 року (15:43:13) - у розмірі 6300,00 грн, 12 листопада 2021 року (15:02:57) - у розмірі 450,00 грн, 30 листопада 2021 року (18:07:30) - у розмірі 8650,00 грн, 21 січня 2022 року (16:46:25) - у розмірі 5500,00 грн, 11 лютого 2022 року (13:55:16) - у розмірі 800,00 грн, 19 лютого 2022 року (17:54:14) - у розмірі 2800,00 грн. Всього на рахунок [PERSON] позивач перерахував 59540,00 грн. Такі обставини підтверджуються даними виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 01 лютого2023 року по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] (а.с. 24), даними інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 02 серпня 2023 року, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 130). На підтвердження перерахування коштів в розмірі 5025,00 грн з картки № [NUMBER] позивач надав паперову копію електронного документу - скриншот з мобільного додатку «Монобанк» платежу № 53085148595DV від 21 серпня 2021 року (а.с.23). 07 грудня 2022 року позивач направив на адресу робочого місця адвоката Бованенка О.М. заяву - вимогу від 06 грудня 2022 року про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у загальному розмірі 89565,00 грн та надання інформації про детальний опис виконаних адвокатом робіт, здійснених витрат та їх вартості, надання актів наданих послуг та звіту про використання коштів на видатки, пов?язані з виконанням доручення, або інші документа, що підтверджують виконання робіт на сплачену позивачем суму (а.с. 28). Факт направлення вказаної заяви підтверджується даними опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку та накладної з трек номером № 0813600120108. Відповідно до даних офіційного сайту АТ «Украпошта», поштове відправлення з трек номером № 0813600120108 не вручене та повернуте за зворотною адресою у зв?язку з закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 29, 30). 06 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до Миронівського РВ ГУ НП України в Київській області з заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення за ознаками статті 190 КК України, описавши обставини невиконання [PERSON] домовленостей щодо надання правничої допомоги (а.с. 31-33). Відповідно до даних повідомлення Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області від 22 січня 2023 року та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 лютого 2023 року за заявою [PERSON] сектором дізнання зареєстровано матеріали кримінального провадження № 12023116220000003 від 02 січня 2023 року з попередньою правовою кваліфікацією: частина 1 статті 190 КК України (а.с. 34, 34 зв). Згідно з даними постанови про закриття кримінального провадження від 29 вересня 2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021111140000483 18 серпня 2021 року, стосовно події дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 18 серпня 2021 року за участю [PERSON] та [PERSON] закрите в зв?язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с. 37-38). З даних розділу «Інформація щодо розгляду справ» офіційного сайту «Судова влада України» станом на 22 травня 2023 року вбачається, що серед справ, які перебувають на розгляді в судах України, відсутні справи за поданими заявами чи скаргами [PERSON] в інтересах [PERSON] чи [PERSON] (а.с. 70-72). Позивач здійснив розрахунок процентів за користування грошовими коштами за процентною ставкою 8% річних з розрахунку суми боргу 89565,00 грн за період 21 серпня 2021 року до 22 травня 2023 року. За вказаним розрахунком розмір процентів складає 12563,64 грн (а.с. 65-66). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов?язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов?язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов?язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов?язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов?язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов?язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов?язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов?язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред?явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов?язаний договірними правовідносинами щодо речі. Під час розгляду справи встановлено, що за договором про надання правничої допомоги від 20 серпня 2021 року адвокат Бованенко О.М. зобов?язався надати правничі послуги [PERSON] щодо юридичного супроводу під час кримінального провадження. Сторони визначили, що вартість правничої допомоги становить 10 000 грн. Суду не надано доказів, що [PERSON] надавав правову допомогу усно чи у вигляді письмової консультації, та підтвердження того, що між адвокатом Бованенком О.М. та клієнтом [PERSON] на виконання вимог частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» укладено письмовий договір у письмовій формі протягом трьох днів після усного погодження про це. Разом з тим встановлені обставини свідчать про те, що грошові кошти у загальному розмірі 59540,00 грн без наявності правових підстав були перераховані [PERSON] на банківську картку, тримачем якої є [PERSON] , вказану [PERSON] під час листування. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи обізнаними зі змістом позовної заяви та вимогами позивача, жодних дій на спростування викладених позивачем обставин не вчинили, доказів надання [PERSON] правничої допомоги чи повернення суми сплачених позивачем коштів суду не надали. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не підтвердила підстави отримання спірних коштів, такі кошти отримані безпідставно і у неї виникає обов?язок їх повернути. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі, 59540,00 грн, сплачених на її рахунок позивачем, були відсутні, отримані [PERSON] кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] безпідставно набутих коштів у розмірі 30000, 00 грн суд дійшов таких висновків. Так, згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів частин 1,2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до частини 1 та частини 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження переказу коштів в розмірі 5025,00 грн з картки № [NUMBER] позивач надав паперову копію електронного документу - скриншот з мобільного додатку «Монобанк» платежу № 53085148595DV від 21 серпня 2021 року (а.с. 23). Проте з вказаного доказу неможливо встановити отримувача платежу, оскільки будь-які дані про це не зазначені. Інших доказів на підтвердження сплати вказаної суми коштів позивачем [PERSON] позивач не надав. Також позивач стверджував, що заплатив відповідачу 25000,00 грн готівкою, проте жодного доказу на підтвердження своїх доводів не надав, відповідної квитанції чи розписки про отримання грошових коштів до матеріалів справи не долучив, про свідків, які б могли підтвердити таку обставину, суду не повідомляв. Оскільки суду не надано належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON] від позивача 5000,00 грн шляхом переказу на картковий рахунок та 25000,00 грн готівкою, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] вказаної суми коштів, як безпідставно набутих, є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно процентів за користування грошовими коштами позивача, суд зазначає наступне. У частині другій статті 1214 ЦК України передбачено можливість стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі статті 536 ЦК України. Проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, це плата за користування чужими коштами, у тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми. Підставою для застосування до правовідносин положень статті 536 ЦК України є факт користування чужими коштами. Якщо сторони не встановили розмір процентів, він визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відтак вимоги позивача про стягнення процентів за користування безпідставно набутими коштами є обґрунтованими. Разом з тим, з огляду на те, що суд дійшов висновків про доведеність факту користування чужими грошовими коштами лише [PERSON] , вимога позивача про стягнення процентів солідарно з [PERSON] задоволенню не підлягає. Позивач провів розрахунок суми процентів за користування безпідставно набутими коштами застосовуючи процентну ставку 8% (облікова ставка НБУ станом на час перерахування першої суми коштів) з розрахунку загальної суми безпідставно отриманих [PERSON] та [PERSON] суми коштів у розмірі 89565,00 грн. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а також з урахуванням того, що сума боргу зростала поетапно, як і облікова процентна ставка НБУ, здійснений позивачем розрахунок є некоректним. Тому суд наводить розрахунок процентів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] за користування чужими грошовими коштами. Згідно зданими офіційного вебсайту Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/monetary/archive-rish) за період користування [PERSON] коштами позивача діяли такі облікові ставки Національного банкуУкраїни: з 07 вересня 2021 року по 09 вересня 2021 року - 8,0 % річних; з 10 вересня 2021 року по 09 грудня 2021 року - 8,5% річних; з 10 грудня 2021 року по 20 січня 2022 року - 9,0 % річних; з 21 січня 2022 року по 02 червня 2022 року - 10,0% річних; з 03 червня 2022 року по 26 травня 2023 року -25,0% річних. Розрахунок відсотків з урахуванням збільшення суми безпідставно набутих коштів та відсоткової ставки НБУ проводиться за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] За період з 07 вересня 2021 року по 09 вересня 2021 року 13440,00*8,0/100*3/365 = 8,84 грн За період з 10 вересня 2021 року по 19 вересня 2021 року 13440,00*8,5/100*10/365=31,30 грн За період з 20 вересня 2021 року по 25 жовтня 2021 року 35040,00*8,5/100*36/365=293,76 грн За період з 26 жовтня 2021 року по 11 листопада 2021 року 41340,00*8,5/100*17/365=163,66 грн За період з 12 листопада 2021 року по 29 листопада 2021 року 41790,00*8,5/100*18/365=175,17 грн За період з 30 листопада 2021 року по 09 грудня 2021 року 50440,00*8,5/100*10/365=117,46 грн За період з 10 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року 50440*9,0/100*22/365=273,62 грн За період з 01 січня 2022 року по 20 січня 2022 року 50440*9,0/100*20/366=248,75 грн За період з 21 січня 2022 року по 18 лютого 2022 року 55940,00*10,0/100*29/366=444,45 грн За період з 19 лютого 2022 року по 02 червня 2022 року 59540,00*10,0/100*108/366=1761,73 грн За період з 03 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року 59540,00*25,0/100*212/366=8645,53 грн За період з 01 січня 2023 року по 22 травня 2023 року 59540,00*25,0/100*142/365=5790,88 грн Всього з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 07 вересня 2021 року (день зарахування першої суми) до 26 травня 2023 року (дата подачі позову) у сумі 17955,15 грн (8,84+31,30+293,76+163,66+175,17+117,46+273,62+248,75+444,45+1761,73+8645,53+5790,88=17955,15 грн). При цьому суд зазначає, що стягнення вказаної суми процентів, яка є дещо більшою, ніж зазначена позивачем, не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог. Предметом позовних вимог позивача є стягнення процентів за користування грошовими коштами. Проте позивач навів некоректний розрахунок суми таких процентів. Суд здійснив розрахунок процентів в межах строків, визначених позивачем, в межах суми боргу, предмету спору та по суті позовних вимог з урахуванням коректних даних для такого розрахунку. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] суми безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 59540,00 грн та суми нарахованих процентів за користування такими коштами у розмірі 17955,15 грн є доведеними та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми безпідставно набутих грошових коштів у загальному розмірі 30000,00 грн є недоведеними, тому задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам позивача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с. 2). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з огляду на ціну позову, заявлену позивачем щодо [PERSON] 59540,00+12563,64/2=65821,82 грн, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 1264,00 грн судового збору (59540,00+17955,15) = 77495,15 х 1073,60/65821,82). Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн згідно договору 105 від 20 травня 2023 року, укладеного з адвокатом Фогелєм В.В. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). За висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21), в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правничої допомоги у зв?язку з розглядом конкретної справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). На підтвердження понесених судових витрат позивач надав копію договорів про надання правничої допомоги № 105 від 20 травня 2023 року та № 133 від 07 квітня 2024 року, копії ордерів на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1299759, серії АА № 1388693 виданих адвокатом Фогелєм В.В., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально 22 травня 2023 року та 07 квітня 2024 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Фогеля В.В. серії КВ № 000486 (а.с. 18, 19, 20, 144, 145, 146-147). Згідно з умовами договору клієнт зобов?язаний виплатити адвокату гонорар та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах визначених згідно рахунку - фактури надану клієнту. На підтвердження обсягу та вартості робіт, наданих позивачеві адвокатом Фогелєм В.В. позивач доказів не надав. Зі змісту договорів про надання правничої допомоги № 105 від 20 травня 2023 року та № 133 від 07 квітня 2024 року неможливо встановити погоджену вартість та види наданої правничої допомоги, інших доказів як то акту виконаних робіт, виставленого адвокатом рахунку, квитанцій про сплату тощо позивач не надав. На підтвердження обсягу погоджених і наданих послуг з правничої допомоги позивач долучив до позовної заяви акт здачі - прийняття робіт № ОУ-0000034 від 02 листопада 2022 року, складений [PERSON] та Адвокатським об?єднанням «Оболонська колегія адвокатів міста Києва», та рахунок - фактуру вказаного АО від 01 листопада 2022 року на суму 3000,00 грн. Згідно з вказаним актом Адвокатське об?єднання надало [PERSON] послуги у виді юридичних консультацій, процесуальних та інших документів на суму 3000,00 грн. На підтвердження сплати коштів позивач долучив квитанцію від 01 листопада 2022 року на суму 3000,00 грн, яка підтверджує сплату цих коштів на рахунок Адвокатського об?єднання «Оболонська колегія адвокатів міста Києва» (а.с. 63). Суд вважає, що ці документи не підтверджують факту надання Адвокатським об?єднанням «Оболонська колегія адвокатів міста Києва» правничої допомоги у зв?язку з розглядом цієї справи, а лише вказують на те, що між [PERSON] та АО існували договірні відносини щодо надання йому юридичних послуг. У тексті квитанції, рахунку-фактури та акту відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатським об?єднанням саме у справі щодо повернення безпідставно отриманих коштів від [PERSON] та [PERSON] . Інших доказів, які б свідчили про пов?язаність сплаченого позивачем гонорару із цією справою, суду не надано. Суд звертає увагу, що на відповідача (відповідачів) не можуть бути покладені витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов?язані з розглядом цієї справи. Такі ж висновки викладені Верховним Судом у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимог про відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу в цій справі.

Outcome: partial