Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним свого брата [PERSON] та встановлення над ним опіки. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] через свою хворобу не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, погано розмовляє, не може самостійно пересуватися в громадському транспорті, забезпечувати себе харчуванням, ліками, одягом та предметами побуту, потребує стороннього догляду. Наразі мати брата [PERSON] знаходиться в пенсійному віці та має серцево-судинні захворювання, тому не може за віком та станом здоров`я виконувати обов`язки опікуна, натомість він має всі необхідні можливості для здійснення догляду за братом. Просить суд, визнати [PERSON] недієздатним та призначити його, [PERSON] опікуном над [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.01.2024 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 20.02.2024 року у справі призначено судову-психіатричну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 24.04.2024 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні, призначеному на 20.06.2024 року, заявник свою заяву підтримав та просив задовольнити. Додатково повідомив, що офіційно не працевлаштований, однак має заробіток за виконання сантехнічних робіт. Представник Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав письмове подання про доцільність, у разі визнання [PERSON] недієздатним, призначення його опікуном, [PERSON] . Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити частково, виходячи з наступного. Встановлено, що з [PERSON] , [INFO] є рідним братом [PERSON] . [PERSON] є зареєстрованим та проживає за адресою: [ADDRESS] разом із братом [PERSON] та матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 394 від 15.04.2024 рокуДержавної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», [PERSON] , [INFO] , у теперішній час страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді: «Помірної розумової відсталості» (згідно з МКХ-10: F71). За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] , [INFO] , не здатний усвідомлюватизначення своїх дій та керувати ними. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за станом свого здоров`я внаслідок психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. Відповідно до ч.1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як вбачається із подання від 02.04.2024 року № 101-3054 Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне, у разі визнання [PERSON] недієздатним призначити опікуном [PERSON] . При вирішенні питання щодо призначення опікуна суд виходить з наступного. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (надалі правила). Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20. Суд зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду. У даній справі подання органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про призначення [PERSON] опікуном над недієздатним братом [PERSON] не містить належної мотивації, а також належних обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Також, не розглядалося питання, з урахуванням вимог пункту 3.2 Правил опіки та піклування, неможливості іншими родичами здійснювати догляд за ним. У вказаному поданні зазначено, що мати кандидата в опікуни [PERSON] надала заяву про те, що не заперечує проти призначення останнього опікуном над [PERSON] , однак належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості нею виконувати опікунські обов`язки над недієздатним сином суду не надано. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що мати [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Натомість суд зауважує, що подане Органом опіки та піклування подання про призначення [PERSON] опікуном над недієздатним братом не містить належної мотивації: чому саме [PERSON] необхідно призначити опікуном, а не матір заявника, яка зобов`язана опікуватися непрацездатним сином. При цьому, заявник в судовому засіданні зазначив, що метою його звернення до суду з проханням про призначення опікуном є отримання соціальних виплат на брата замість матері. Суд звертає увагу на той факт, що заявник [PERSON] виявив бажання стати опікуном свого брата лише зараз, під час проведення загальної мобілізації, яка оголошення у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України. Отже, обґрунтування подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме [PERSON] належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном [PERSON] . Зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість подання органу опіки та піклування, суд вважає неможливим призначення заявника [PERSON] опікуном над його братом [PERSON] , та вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги. Відповідно до статті 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. З огляду на відсутність підстав для призначення опікуна недієздатному [PERSON] , до призначення опікуна, опіку ним повинен здійснювати відповідний орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] слід відмовити за його необґрунтованістю. Відповідно до вимог частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: partial