Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява директора ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 37967, 29 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 13.03.2020 відповідач [PERSON] уклав із АТ «Альфа-Банк» договір про надання кредиту № 491021819, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 30547, 76 грн., на строк 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача кошти в розмірі 30547, 76 грн. В свою чергу відповідач не виконав умови кредитного договору та не повернув кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491021819 від 13.03.2020. Згідно розрахунку заборгованості за [PERSON] станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 37967, 29 грн. 05.03.2024 вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А. Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Відповідно до довідки з Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР від 08.03.2024, яка надійшла до суду 11.03.2024, відповідач за адресою, зазначеною у позові, значиться зареєстрованим у період до 08.02.2023. Інших відомостей щодо місцеперебування [PERSON] інформаційна довідка не містить. Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.03.2024\~позовну заяву\~прийнято до розгляду та відкрито\~спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.\~ Представник позивача\~\~в судове засідання\~\~не з`явився, про час, день та місце розгляду справи\~\~повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка повернута оператором поштового зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Виклик відповідача також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до пункту 3 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2\~ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачка обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. \~Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до оферти на укладення угоди про надання кредиту від 13.03.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №491021819. Тип кредиту: кредит готівкою; сума кредиту: 30547, 76 грн.; процентна ставка,39,90% річних, тип ставки фіксована; строк кредиту: 36 міс. З вказаними умовами та умовами, які зазначені у паспорті споживчого кредиту, відповідач ознайомлений, про що свідчить підпис відповідача. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату, а АТ «Альфа-Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуває належне АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. З Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 37967, 29 грн., з яких: 26429, 59 грн. тіло кредиту; 11537, 70 грн. відсотки за користування кредитом. Так, відповідно до п. 5 Паспорту споживчого кредиту сторони погодили порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Всупереч вказаних умов, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ні на рахунки попередніх кредиторів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другоїстатті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та другастатті 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором №491021819 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. При цьому, згідно з розрахунком за кредитним договором №491021819 від 13.03.2020 підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2021 не погашена та складає 37967, 29 грн. Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Відповідно до п.1 ч.1, ч.3\~ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1\~ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умовзобов`язання; сплатанеустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст. 612 ЦК України)ю Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1статті 639 ЦК Українипередбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього\~Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 1\~ст. 641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 ЦК України\~якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до частини 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимогст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №491021819 підлягає задоволенню у повному обсязі. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі директора ТОВ «Еліт Фінанс» було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 7100, 00 гривень. В обґрунтування якої додано договір про надання юридичних послуг, укладеному між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб», платіжною інструкцією № 391 від 26.01.2024, актом № 3 приймання передачі виконаних робіт. Суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Надані документи відповідно до положень ст.\~15,\~77 ЦПК України\~є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог\~ст. 137 ЦПК України, позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ТОВ «Перший інвестиційний клуб» . Отже, вимога про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі 3000,00 гривень, що в даному випадку є співрозмірним розміром, та враховуючи складність вказаної справи, та те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а тому в іншій частині вказаної вимоги слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПКУкраїни з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: partial