Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Адвокат Вишковська В.І. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Дубенської державної нотаріальної контори, Дубенського ВДВС у Дубенському районі Рівненської області про зняття арешту нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В березні 2024 позивач вирішив відчужити належний йому будинок, проте, коли звернувся до нотаріуса, йому повідомили, що на все належне йому майно Другою Дубенською державною нотаріальною конторою накладена архівна заборона, державна реєстрація якої проведена нею ж. Жодних відомостей про причини накладення заборони нотаріус не повідомив. На адвокатський запит Дубенським ВДВС надано інформацію, що згідно відомостей АСВП відсутня будь-яка інформація про накладення арешту, станом на 26.04.2024 виконавчі провадження, за якими [PERSON] є боржником на виконанні у відділі не перебувають. Під час ознайомлення з матеріалами судової справи представником було з`ясовано, що існував виконавчий лист, виданий Дубенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 953,88 грн. заподіяної шкоди. В архіві суду перебувають матеріали справи по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 106 КК України, де наявний вирок суду та цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого. При цьому, в матеріалах справи містяться докази, що дана шкода повністю сплачена. Отже, підстав для подальшого існування заборони на майно позивача не існує, при цьому зазначена заборона перешкоджає позивачу реалізувати своє право власника, тому він змушений звернутися до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач Друга Дубенська державна нотаріальна контора згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника , при вирішені справи по суті покладається на розсуд суду. Відповідач Дубенський ВДВС у Дубенському районі Рівненської області згідно заяви начальника Г.Мулик просить розгляд справи проводити без участі представника відділу. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.10-12). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 371086291 від 22.02.2024 на майно [PERSON] накладено арешт (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження № 7836364, зареєстровано 02.09.2008 Другою Дубенською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення, 31, 24.07.2001, Дубенська ДНК района, в/л 1-22 Дуб.Вик.Сл. (а.с.16). Також судом встановлено, що підставою для накладення вказаного вище арешту на майно є вирок Дубенського районного суду Рівненської області від 09.04.2001 за результатами розгляду кримінальної справи № 1-22/01 Відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 106 КК України. В межах розгляду даної справи судом було задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь майнову та моральну шкоду (а.с.68-73 кримінальної справи №1-22/01 На виконання вказаного вироку, 09.04.2001 Дубенським районним судом судом було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 953,88 грн. матеріальної та моральної шкоди, який направлено начальнику Дубенського РВ ДВС для виконання (а.с.90 кримінальної справи №1-22/01) 20.08.2001 державним виконавцем РВ ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-22/01. 08.2001 року Районним відділом ДВС вказаний виконавчий лист було повернуто Дубенському районному суду як виконаний. Зазначено, що боржник борг сплатив (а.с.93-95 кримінальної справи №1-22/01). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що наявність обтяження на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Причому з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання та наявність доказів його повного виконання, існування обтяження на майно позивача не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Суд бере до уваги, що скасування заборони на майно не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, беручи до уваги відсутність заперечень з блоку відповідачів, а також те, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, суд приходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За таких обставин,

Outcome: approved