Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Представник позивача еви Світлани Леонідівни в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Каховської міської ради Херсонської області, Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2013 за актовим записом № 208, який розірвано рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.08.2017. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Каховським міськрайонним судом Херсонської області прийнято рішення від 28.08.2017 про стягнення адіментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.07.201 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] , Каховським ВДВС у Каховському районі Херсонської області ПМУЮ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконаве провадження № АСВП 60775709 від 03.12.2019/, Стан ВП: Завершено. В зв`язку з домовленістю з боржником щодо добровільної сплати аліментів, стягувачка у 2020 році звернулась до ВДВС з заявою про повернення виконавчого документу, державний виконавець повернув їй виконавчий документ. Але, після окупації міста Каховка Херсонської області, позивачка [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , евакуювалась з України, та сьогодні отримала прихисток у Франції. Батько дитини не виконує своїх батьківських обовязків щодо дитини [PERSON] , зокрема, не сплачує аліменти, не приймає участь у її вихованні, не спілкується. Батько свідомо нехтує батьківськими правами та обов`язками. Позивачці відомо, що він виїхав з окупації та перебуває в Німеччині, має дружину та дитину. Враховуючи, що метою позбавлення прав батька відносно дитини є, передусім, виключення впливу батька, як фізичного, так і юридичного, на дитину в подальшому, який в такому відношені до неї є шкідливим для дитини, представник позивача просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати по справі на користь позивачки. У судове засідання позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, остання надала клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовільнити позов, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач, представник органу опіки\~та піклування\~-\~Виконавчий комітет\~Каховської міської\~ради Херсонської\~області у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи у встановленому законом порядку, клопотань, відповідач відзиву не надав, причини неявки до суду не повідомили. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без його участі. На підставі ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.2015. За рішенням\~Каховського міськрайонного\~суду Херсонської\~області від\~28.08.2017\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] стягнуто\~аліменти на\~утримання малолітньої\~дитини,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.07.2018 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з копією рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.08.2017 шлюб між сторонами було розірвано. Довідкою про реєстрацію місця проживання від 18.10.2021 № 5431 виконавчого комітету Ірпінської міської ради Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.07.2021 року. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов (Звіт про актуальний стан) від 05.07.2023, складений Службою з надання житла в комуні [PERSON] (Франція) з травня 2022 року по теперішній час [PERSON] та її донька [PERSON] , її матір [PERSON] проживали разом. З 29.08.2023 року родтина мешкає в окремій квартирі за адресою: [ADDRESS] (60200) в рамках програми суборенди між асоціацією COALLIA та соціальним орендодавцем ОРАС з метою майбутнього переоформлення договору оренди. У квартирі у дитини [PERSON] є окреме ліжко, своя кімната, простір з іграшками за віком. Каміла ходить до початкової школи. Довідкою про виплату допомоги прохача притулку Територіального управління міста Ам`єн підтверджено отримання родиною матеріальнохї допомоги. Довідкою про реєстрацією в мерії підтверджено місце проживання дитини [PERSON] у Франції. Довідкою про наявність медичного страхування підтверджено страхування дитини [PERSON] в іншій країні. Позивачка має тимчасовий дозвіл на перебування у Франції. Згідно із заявою представника представника Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради від 13.03.2024, служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради не уповноважена обстежувати умови проживання осіб, які проживають (перебувають) поза межами території України шляхом відео- та аудіо- дзвінків. Акт обстежень умов проживання має істотне значення для складання висновку щодо розв`язання спору. Таким чином служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської не може подати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка на даний час, разом з матір`ю проживає у Франції. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд зважує на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та необхідно застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Як встановлено судом та вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, представник позивача стверджував про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Однак, достатніх доказів свідомого, умисного ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків до суду надано не було. Відповідно до пункту 72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання. Так, неможливість Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради надати акт обстеження умов проживання, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, відсутність доказів щодо заборгованості/несплати аліментів позивачці не знайшли свого підтвердження щодо не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Разом з тим, представник позивача зазначила, що метою позбавлення прав батька відносно дитини є, передусім, виключення впливу батька, як фізичного, так і юридичного, на дитину в подальшому, який в такому відношені до неї є шкідливим для дитини, шкоду якого доказово не доведено. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Щодо стягнення судового збору, то відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed