Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що 07.02.2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач зауважує, що відносини в шлюбі не склались у зв`язку із різними поглядами на життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, неможливість збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач також вказує на те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини від заробітку. Ухвалою суду від 17.05.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Між позивачем та відповідачем 07.02.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб актовий запис № 166. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, отже шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення За таких обставин суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання свого неповнолітнього сина та не здійснює матеріальне забезпечення його побутових потреб. За положеннями\~ч.1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; \~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги вищенаведене нормативне врегулювання спору між учасниками, враховуючи інтереси дитини у вигляді гармонійного розвитку з урахуванням побутових та повсякденних потреб на необхідному та достатньому рівні, суд вважає необхідним задовольнити позов у відповідній частині. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу, а також на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved