Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

07.04.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання договору недійсним. Позов обґрунтований тим, що 25.07.2006 року [PERSON] взяв в борг у позивача під розписку грошові кошти в сумі 193\~733 грн., що було еквівалентно 38\~363 доларів США, які зобов`язався повернути до 15.01.2007 року. Станом на 15.01.2007 року [PERSON] було повернуто позивачу частину боргу в розмірі 5\~800 доларів США. Залишок боргу в сумі 23\~563 доларів США [PERSON] повертати відмовився. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-948/07 стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг у розмірі 165\~676,10 грн. На виконання вказаного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист. З 2008 року виконавчою службою Індустріального району м. Дніпропетровська здійснюються дії, направлені на виконання вказаного рішення суду. Так, були відкриті наступні виконавчі провадження: ВП № 10062049 (29.09.2009 року виконавчий лист повернуто стягувачу); ВП № 33155457 (14.12.2012 року виконавчий лист повернуто стягувачу); ВП № 41083858 (24.06.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу); ВП № 47864151 (26.11.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачу); ВП № 50536428 (29.08.2017 року виконавчий лист повернуто стягувачу). 06.03.2019 року у зв`язку з втратою виконавчого листа Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано його дублікат, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59109137, у якому винесено постанови про арешт майна боржника від 15.05.2019 року, про арешт грошових коштів від 13.09.2019 року; внесені обтяження до державних реєстрів рухомого та нерухомого майна. 06.08.2019 року здійснено опис та арешт майна боржника (мобільного телефону) та 13.09.2019 року через ДП «СЕТАМ» проведено реалізацію вилученого майна (мобільного телефону), у зв`язку з чим на рахунок позивача надійшла сума в розмірі 2\~145,73 грн. Після часткового погашення боргу Індустріальним ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 64485323, по якому продовжуються виконавчі дії зі стягнення залишку заборгованості у розмірі 160 922,79 грн. З 07.11.2008 року до вересня 2019 року жодних сум на виконання рішення стягнуто не було. Виконавчий лист було повернуто у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. [PERSON] , знаючи про наявність у нього майна, почав перешкоджати виконанню рішення суду. Такі дії виразились в закритті в липні 2020 року ФОП [PERSON] , блокуванні відомостей від діяльності в роботі суддею з міні футболу та послідуюче відчуження майна, набутого в період шлюбу з [PERSON] шляхом дарування майна матері дружини [PERSON] 09.06.2021 року виконавчою службою до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська подано подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Вказане подання направлене боржнику [PERSON] та стягувачу [PERSON] 25.06.2021 року по справі № 202/3543/21 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська визначено частку майна боржника [PERSON] у спільному майні, а саме: квартири [ADDRESS] як частку, що належить на праві приватної власності дружині боржника [PERSON] ; визначено частку майна боржника [PERSON] у спільному майні, а саме: частку квартири [ADDRESS] як частку, що належить на праві приватної власності дружині боржника [PERSON] . На підставі вказаної ухвали Індустріальним ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанови про накладення арешту на частки майна, належні [PERSON] . В послідуючому виконавчою службою здійснено заходи з реалізації частки квартири [ADDRESS] , проте продаж на прилюдних відкритих торгах не відбувся та позивач погодився на оформлення вказаної частки на своє ім`я в рахунок погашення частини боргу. 30.03.2021 року по справі № 202/4605/20 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за грошовим зобов`язанням у сумі 51\~760,23 грн., яка складається з наступного: 14\~864,01 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 36\~896,22 грн. інфляційні втрати, судовий збір 840,80 грн. 01.11.2021 року по справі № 202/4193/21 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за грошовим зобов`язанням у сумі 20\~762,16 грн., яка складається з наступного: 5\~093,15 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 15\~669,01 грн. інфляційні втрати, судовий збір 908 грн. 28.10.2022 року по справі № 202/3517/22 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 55\~353,83 грн., яка складається з наступного: 6\~781,53 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 48\~572,30 грн. інфляційні втрати, судовий збір 992,40 грн. З урахуванням наявних боргових зобов`язань та частковим погашення боргу, не відшкодованими залишаються 165\~629,76 грн. Після здійснення заходів з часткового погашення боргу, 02.02.2023 року виконавча служба отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої квартира [ADDRESS] , яка придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , оформлена на [PERSON] 25.03.2021 року за погодженням з [PERSON] шляхом укладення договору дарування квартири із матір`ю [PERSON] [PERSON] . Позивач вважає вказаний договір фіктивним, укладеним з метою уникнення [PERSON] виконання зобов`язання щодо сплати боргу, оскільки реально не настали правові наслідки правочину. Таким чином, [PERSON] , який мав частку в спільній частковій власності зі своєю дружиною [PERSON] відчужив майно на підставі договору дарування [PERSON] за наявності боргових зобов`язань та після пред`явлення до нього подання про виділ його частки в майні з іншою особою, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорюваний договір дарування, який порушує майнові інтереси позивача як кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Метою вказаних дій було бажання приховати це майно від виконання в майбутньому. На підставі зазначеного позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 25.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетіловою О.В.; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, здійснену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетіловою О.В., номер запису про право власності 41161558 від 25.03.2021 року; стягнути судові витрати по справі. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. 14.07.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що копії документів, які надані разом із позовом не засвідчені у встановленому законом порядку. До позову не додано ані копію, ані оригінал оспорюваного договору дарування, як і не надано клопотання про його витребування. Матеріали справи не містять жодних доказів про направлення подання виконавчої служби про визначення частки у майні боржника відповідачам, відсутні докази про обізнаність відповідачів про судові та виконавчі провадження, учасником яких є [PERSON] Відповідачі не знали про визначення судом часток у спільному майні. Волевиявлення сторін при укладенні договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Квартира, відносно якої укладено спірний договір, була придбана [PERSON] за власні кошти та не є спільною власністю, фактично шлюбні відносини із [PERSON] були відсутні. Крім того, позивачем не надано доказів наявності родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно є неналежним способом захисту прав. Позовна заява є незаконною та необґрунтованою, підстави для задоволення позову відсутні, у тому в його задоволенні слід відмовити. Ухвалою суду від 17.08.2023 року витребувано докази. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача [PERSON] адвокат Мірошник Р.С. проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Від третьої особи приватного нотаріуса ДМНО Щетілової О.В. надійшла заява, у якій просила розглянути справу без її участі відповідно до чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які не з`явилися. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2007 року по справі № 2-948/07 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 165\~265 грн. та 3 відсотки річних з основного боргу в розмірі 411,10 грн., а всього 165\~676,10 грн. (т. 1 а.с.16). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2018 року (справа № 202/7205/18) за заявою начальника Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-948/09 про стягнення заборгованості з [PERSON] (т. 1 а.с.17-18). Так, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.03.2021 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] з 08.02.2007 року (т. 1 а.с.52). 17.03.2021 року начальник Індустріального ВДВС м. Дніпропетровська звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з поданням про визначення частки майна боржника [PERSON] у майні, яким він володіє спільно з іншою особою. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2021 року по справі 202/1710/21 року вказане подання повернуто заявнику без розгляду (а.с.40). Позивачем надано список згрупованих відправлень, зокрема копії подання [PERSON] від 12.03.2021 року, однак, доказів отримання ним не надано (т. 1 а.с.51). 25.03.2021 року приватним нотаріусом ДМНО Щетіловою О.В. посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS] та зареєстровано право власності на нерухоме майно за [PERSON] (т. 1 а.с. 61-67). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2021 року по справі 202/4605/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за грошовими зобов`язаннями у сумі 51\~760,23 грн., яка складається з наступного: 14\~864,01 грн. три відсотки річних від простроченої суми, 36\~896,22 грн. інфляційні втрати (т.1 а.с.21-22). Вказаним заочним рішенням суду встановлено, що Індустріальним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області під час виконання рішення суду від 28.07.2007 року перераховано на рахунок позивача 2\~607,58 грн., у зв`язку з чим сума боргу склала 163\~068,52 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2022 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2021 року залишено без змін. Таким чином рішення від 30.03.2021 року набрало законної сили 21.04.2022 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2021 року подання начальника Індустріального ВДВС у м. Дніпрі про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, задоволено, визначено частку боржника [PERSON] у спільному майні квартирі [ADDRESS] як частку, що належить на праві власності дружині боржника [PERSON] , а також визначено частку боржника [PERSON] у спільному майні, а саме частині квартири [ADDRESS] , як частку. що належить на праві приватної власності дружині боржника [PERSON] (т. 1 а.с. 36-39). Вказану ухвалу суду постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.11.2021 року залишено без змін. а скаргу [PERSON] без задоволення (т. 1 а.с.58-60). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2021 року по справі № 202/4193/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за грошовим зобов`язанням у сумі 20\~762,16 грн., з яких 5\~093,15 грн., три відсотки річних від простроченої суми, 15\~669,01 грн. інфляційні втрати (т. 1 а.с.29-30). Згідно з відміткою на копії рішення суду про набрання ним чинності 02.12.2021 року. У вищевказаному рішенні суду встановлено, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за рішенням суду від 28.03.2007 року становить 163\~068,52 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 року по справі 202/3517/22 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 55\~353,83 грн., з яких 6\~781,53 грн. три відсотки річних від простроченої суми, 48\~572,30 грн. інфляційні втрати. Згідно з відміткою на копії рішення суду про набрання ним чинності 29.11.2022 року (т. 1 а.с.31-35). У зазначеному рішенні суду також встановлено, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за рішенням суду від 28.03.2007 року становить 163\~068,52 грн. Згідно з листом Індустріального ВДВС у м. Дніпрі від 06.02.2023 року на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 65659045 з виконання дубліката виконавчого листа № 202/7205/18 від 06.03.2019 року. виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] залишку заборгованості у розмірі 160\~922,79 грн., виконавчого листа № 202/4605/20 від 21.05.2021 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 52601,03 грн. виконавчого листа № 202/4193/21 від 02.12.2021 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 21\~670,16 грн. та виконавчого листа № 202/3517/22 від 30.11.2022 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 56\~346,23 грн. Загальна сума заборгованості 291\~540,21 грн. Боржником 25.06.2021 року на депозитний рахунок відділу сплачено 545,45 грн. 07.07.2022 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] передано частину квартири [ADDRESS] за ціною 128\~065 грн. Станом на 06.02.2023 року залишок нестягнутої заборгованості у зведеному виконавчому провадженні становить 165\~629,76 грн. (т. 1 а.с.69). У судовому засіданні представник [PERSON] зазначив, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] погашена у повному обсязі, що також підтвердив позивач. Однак. [PERSON] зазначив, ухвалено нове рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача, тому заборгованість ще існує, але рішення не набрало законної сили. При цьому відповідно до відкритої інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за посиланням https://minjust.gov.ua/m/ediniy-derjavniy-reestr-vikonavchih-provadjen станом на дату розгляду справи відкриті виконавчі провадження, де [PERSON] є боржником. а [PERSON] стягувачем відсутні. [PERSON] у позові просить визнати недійсним договір квартири [ADDRESS] , укладений 25.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Щетіловою О.В., оскільки вважає його фіктивним, укладеним з метою уникнення [PERSON] виконання зобов`язання щодо сплати боргу, а також оскільки квартира залишилася в користуванні [PERSON] , а змінився лише титульний власник. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Саме такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Жодних доказів, що спірний правочин не направлений на дійсне настання наслідків переходу права власності матеріали справи не містять. У судовому засіданні [PERSON] посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що спірний правочин вчинено до визначення частки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Доказів, що сторонам правочину було відомо про намір звернення стягнення на частину [PERSON] у спільному майні подружжя не надано. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було відомо про наявність судового рішення від 28.03.2007 року про стягнення з нього заборгованості за договором позики. Позивач зазначив. що дізнавшись про намір виконавчої служби виділити частку боржника у спільному майні подружжя, сторонами правочину було вчинено його для уникнення звернення стягнення на майно. Проте, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для визнання правочину недійсним. Окрім того, у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, боржником не було погашено заборгованість. При розгляді даної справи судом встановлено, що [PERSON] погашено заборгованість перед [PERSON] , виконавчі провадження, у яких проводилися дії зі стягнення такої заборгованості закінчені, а відкриті виконавчі провадження. де стягувачем є [PERSON] , а боржником [PERSON] станом на дату розгляду справи відсутні. Враховуючи викладене, станом на дату розгляду справи судом право стягувача у провадженнях, на які позивач посилається в позові, не порушено. На підставі зазначеного в сукупності суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, оскільки вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, номер запису 41161558 від 25.03.2021 року, є похідною від вимоги про визнання правочину недійсним, у задоволенні якої відмовлено. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України судові витрати позивача зі сплати судовго збору покладеються на нього. оскільки в задоволенні позову відмовлено. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed