Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , визнати за собою право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина - 2/3 частки квартири [ADDRESS] (1/3 са належала їй особисто на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на ло від 22.09.1999р., реєстраційний № [NUMBER], виданого центром приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.09.1999р. за № 11-7-18569 та 1/3 кастку вона прийняла після смерті її чоловіка, а мого батька - [PERSON] дровина, який помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка, відповідачка [PERSON].. та її доньки. Позивачка зареєстрована по [ADDRESS] , а відповідачка [PERSON] - по [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 04.05.2012 Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 2-512, яким заповіла всю належну їй частину квартири [ADDRESS] позивачці. Заповіт на час відкриття спадщини заповіт не змінений та не скасований. Оскільки з 2018 року [PERSON] фактично проживала разом з батьками по [ADDRESS] , 1/3 частка якої належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право і на житло від 22.09.1999 і продовжує в ній проживати до теперішнього часу, правовстановлюючі документи на квартиру та заповіт знаходяться у неї. До нотаріальної контори вона звернулася на початку липня 2023 року. Постановою від 07.07.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано доказів проживання постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказує, що з 2018 року вона постійно проживала в квартирі [ADDRESS] разом з батьками, а після смерті батька - разом з матір`ю. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, на спільні кошти купували побутову техніку, сплачували комунальні платежі за квартиру. Також вона здійснювала догляд за батьками, так як вони були похилого віку, мали ряд важких захворювань, потребували стороннього догляду. Останні роки матір часто потребувала стаціонарного лікування, оперативного лікування очей. На придбання ліків, проведення лікування ми витрачали кошти зі спільного бюджету. Встановлення факту постійного проживання з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини необхідно для оформлення спадкового права, тобто такий факт породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення вищевказаного факту. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Задоволено клопотання про витребування доказів та виклик свідків. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяви, в яких вказали, що підтримують позовні вимоги, просять справу розглянути без їх участі. Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник Харківської міської ради повторно в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд дійшов наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 15) 22.09.1999 Виконавчим комітетом Харківської міської ради видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , реєстраційний № [NUMBER] . За вищевказаним свідоцтвом квартира зареєстрована у Харківському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної (спільної) власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 27.09.1999 р. за реєстром № П-7-18569. (а.с. 13) Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» N 2482-XII передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Отже не зареєстровані на час проведення приватизації квартири особи не мали права на приватизацію, що свідчить про наявність реєстрації та проживання у спірній квартирі не лише померлої, а і позивачки. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спірну квартиру набуто сторонами на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (N 2482-XII) і, таким чином, кожному із сторін на підставі ч. 2 ст. 8 зазначеного закону належить рівні частки від приватизованої частини квартири. Отже, частка кожного з учасників спільної сумісної власності на квартиру, з часу набуття такого права, складає 1/3 частину квартири. [INFO] у м. Харкові у віці 80 років померла [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 57, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9) За життя [PERSON] залишила заповіт, яким всю належну їй на праві особистої власності частину квартири [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 2/3 частини квартири [ADDRESS] (1/3 частка належала [PERSON] особисто, 1/3 частки вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав). На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . 07.07.2023 постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Водяницькій О.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] . Постанова вмотивована тим, що [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк не звернулась, але в заяві про видачу свідоцтва зазначила, що проживала за адресою спадкодавця ще до смерті батьків у зв`язку з поганим станом їх здоров`я. (а.с. 8). Допитана при судовому розгляді свідок [PERSON] вказала, що знайома з позивачкою близько 22 років. [PERSON] проживала на [ADDRESS] , піклувалась про батьків, забезпечувала їх усім необхідним. Зазначила, що знає, що позивачка придбала квартиру на [ADDRESS] , але там не проживала, оскільки вимушена була доглядати за батьками. Вказувала, що мати [PERSON] померла у 25 лікарні , на момент смерті донька перебувала разом з нею. Свідок [PERSON] вказала, що знає родину Водяницьких близько 10 років. Увесь цей час [PERSON] проживала з батьками за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька мешкала разом з матір`ю, доглядала за нею, забезпечувала її продуктами харчування, надавала фінансову допомогу. Свідок [PERSON] показала в суді, що є підлеглою [PERSON] , знає родину позивачки близько 25 років, перебуває з ними у дружніх стосунках. Зазначила, що [PERSON] проживала зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] від народження, забезпечувала їх фінансово. Коли батько хворів, позивачка здійснювала за ним догляд, забезпечувала ліками та продуктами харчування. Вказувала, що бувала у [PERSON] в гостях у вказаній квартирі. Свідок [PERSON] зазначила, що знає родину Водяницьких, дружила з їх матір`ю. [PERSON] жила у матері, чи мала інше житло - їй невідомо. Позивачка здійснювала догляд за батьками, забезпечувала їх матеріально. Свідок [PERSON] надав пояснення, згідно яких він проживає за адресою: [ADDRESS] з 1990 року. Приблизно з 2015 року позивачка стала проживати у квартирі разом з батьками, здійснювала за ним догляд, забезпечувала матеріально. Свідок [PERSON] вказала, що знайома з позивачкою 16 років, вони мають дружні стосунки. Зазначала, що [PERSON] піклувалась про батьків. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 31.05.1974. (а.с. 15). З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . (а.с. 9) Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1999, реєстраційний номер [NUMBER]. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 04.05.2012 Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 2-512, яким заповіла всю належну їй частину квартири [ADDRESS] позивачці. Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 07.07.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки остання із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталась, була зареєстрована за іншою адресою, але в заяві про видачу свідоцтва зазначила, що фактично проживала зі спадкодавцями за однією адресою. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 11.12.2015. Частиною 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Дії позивачки і спадкодавиця по реєстрації кожного з них за різним місцем проживання, у різних об`єктах права власності позивачки, при проживанні однією сім`єю свідчать про наміри збереження за ними права власності на ці об`єкти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Судом встановлено, що позивачка що найменше з 2018 року, проживала разом з батьками, з яккими вони разом приймали участь у приватизації житла, і з врахуванням віку спадкодавців, позивачка здійснювала піклування за ними, що відповідає загальноприйнятим нормам людської поведінки і положенням ст. 51 Конституції України. Доказів, які б спростовували висновки суду щодо ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, наявності взаємних прав та обов`язків відповідачем не надано. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України, в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] та [PERSON] місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановивши, що [PERSON] довела в установленому законом порядку, що вона проживала з батьками однією сім`єю до часу відкриття спадщини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог її позову з підстав, передбачених статтею 1268 ЦК України Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачка постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved