Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором доручення № 11092023 на придбання\~та транспортування\~транспортного засобу від 11.09.2023 року у розмірі 43000,0 доларів США. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.09.2023 року між ним на відповідачем було укладено договір доручення № 11092023 на придбання\~та транспортування\~транспортного засобу\~з Китайської\~Народної Республіки.\~Згідно умов\~даного договору,\~відповідач (Повірений)\~уповноважений від\~імені,\~в інтересах\~та за\~рахунок позивача\~(Довірителя)\~укладати правочини\~на поставку\~та/або\~замовити поставку\~на територію\~України транспортного\~засобу з\~місця його\~зберігання,\~що придбаний\~Довірителем та/або\~для Довірителя\~в Китайській\~Народній Республіці\~в строк\~до чотирьох\~місяців з\~дати укладення\~договору,\~тобто до\~11.01.2024\~року.\~За умовами\~договору транспортний\~засіб,\~який відповідач\~зобов`язався поставити\~був автомобіль\~марки «AUDI»,\~модель «Q4\~50quattro\~Creative»,\~модельний рік\~2023\~року.\~Позивач надав\~відповідачу доручення\~придбати вказаний\~транспортний засіб\~за ціною\~43000,0\~доларів США,\~а відповідач\~зобов`язався виконати\~прийняте на\~себе доручення\~на умовах\~найбільш вигідних\~для позивача\~та на\~його вимогу\~надавати інформацію\~про хід\~виконання доручення.\~Місцем передачі\~транспортного засобу\~було м.Львів.\~На виконання\~умов договору\~позивач 11.09.2023\~року передав\~відповідачу грошові\~кошти в\~сумі 43000,0\~доларів США,\~що підтверджується\~відповідною розпискою\~ [PERSON] ,\~яка написана\~ним власноручно.\~Однак,\~відповідач у\~встановлений договором\~строк,\~умови договору\~не виконав,\~не поставив\~позивачу транспортний\~засіб та\~не повернув\~грошові кошти\~в розмірі\~43000,0\~доларів США.\~Вказує,\~що він\~неодноразово звертався\~до відповідача,\~щоб дізнатись\~про стан\~виконання договору,\~однак відповідач\~так і\~не виконав\~умов договору\~у встановлений\~строк,\~неодноразово обіцяв\~виконати свої\~зобов`язання щодо\~передачі транспортного\~засобу або\~повернути грошові\~кошти,\~незважаючи на\~сплив встановленого\~строку.\~Також відповідач\~не вживає\~жодних заходів\~щодо повернення\~коштів.\~Таким чином,\~вважає,\~що є\~достатні підстави\~на те,\~що відповідач\~не має\~наміру виконати\~умови договору\~або повернути\~грошові кошти,\~чим порушує\~умови договору,\~а тому\~він вправі\~звернутись до\~суду за\~захистом свого\~порушеного права. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором доручення № 11092023 на придбання\~та транспортування\~транспортного засобу від 11.09.2023 року у розмірі 43000,0 доларів США. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Позовна заява поступила до суду 05.04.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 08.04.2024 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали. 10 квітня 2024 року представником позивача подано заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 08.04.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 09.05.2024 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 29 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 20.06.2024 року у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, що підтверджується також судовими повістками, скерованими за місцем проживання останнього та оголошенням про виклик до суду. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (Довіритель) та відповідачем [PERSON] (Повірений) 11.09.2023 року було укладено договір доручення № 11092023 на придбання та транспортування транспортного засобу з Китайської Народної Республіки (далі Договір) та Додаток № 1 до договору доручення\~№ 11092023\~від 11.09.2023\~року (далі\~Додаток №\~1) (а.с.10-13). Згідно з п.1.1 умов Договору, Повірений уповноважений від імені, в інтересах та за рахунок Довірителя укладати правочини на поставку та/або замовити поставку на територію України транспортного засобу з місця його зберігання, що придбаний Довірителем та/або для Довірителя в Китайській Народній Республіці в строк до чотирьох місяців з дати укладення договору. Згідно з п.1.2 Договору та п.4 Додатку № 1 передбачено, що Довіритель надав Повіреному доручення придбати транспортний засіб за ціною 43000,0 доларів США. У пункті 1 Додатку № 1 до Договору зазначено транспортний засіб, який відповідач [PERSON] зобов`язався поставити [PERSON] , а саме автомобіль марки «AUDI», модель «Q4 50quattro Creative», модельний рік 2023. Відповідно до п.2.1 та п.2.3 Договору, відповідач [PERSON] зобов`язався виконати прийняте на себе доручення до 25.11.2023 року на умовах найбільш вигідних для [PERSON] та на вимогу останнього надавати йому інформацію про хід виконання доручення. У разі невиконання даного договору Повіритель зобов`язався повернути усі кошти в 5-ти денний термін з дня закінчення даного договору. Згідно з п.3.2 Договору місцем передачі транспортного засобу є м.Львів. Відповідно до п.4.3.1 Договору, платіж у вигляді 43000,0 доларів США, передбачений п.1.2 цього Договору Довіритель сплачує Повіреному на момент укладення даного договору. На виконання п.4.3.1 Договору, [PERSON] 11.09.2023 року передав [PERSON] грошові кошти в сумі 43000,0 доларів США, що підтверджується копією розписки написаною [PERSON] власноручно, оригінал якої оглянуто судом (а.с.14). Як встановлено\~судом відповідач умови договору не виконав, у встановлений договором строк, не поставив позивачу транспортний засіб, а також не повернув грошові кошти у розмірі 43000,0 доларів США. З метою примусового стягнення грошових коштів за вказаним договором доручення позивач звернувся до суду з цим позовом. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ч.1\~ст.1000\~ЦК України\~за договором\~доручення одна\~сторона (повірений)\~зобов`язується вчинити\~від імені\~та за\~рахунок другої\~сторони (довірителя)\~певні юридичні\~дії.\~Правочин,\~вчинений повіреним,\~створює,\~змінює,\~припиняє цивільні\~права та\~обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ч.1 ст.1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч.1 ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими. Повірений зобов`язаний\~вчиняти дії\~відповідно до\~змісту даного\~йому доручення.\~Повірений може\~відступити від\~змісту доручення,\~якщо цього\~вимагають інтереси\~довірителя і\~повірений не\~міг попередньо\~запитати довірителя\~або не\~одержав у\~розумний строк\~відповіді на\~свій запит.\~У цьому\~разі повірений\~повинен повідомити\~довірителя про\~допущені відступи\~від змісту\~доручення як\~тільки це\~стане можливим. (ч.1 ст.1004 ЦК України). Обов`язки повіреного та довірителя регламентовані ст.ст.1006, 1007 ЦК України. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (Довіритель) та відповідачем [PERSON] (Повірений) 11.09.2023 року було укладено Договір доручення № 11092023 на придбання та транспортування транспортного засобу з Китайської Народної Республіки та Додаток № 1 до договором доручення № 11092023 на визначених у них умовах. Позивач свої зобов`язання за договором доручення виконав в повному обсязі, а саме передав відповідачу грошові кошти в сумі 43000,0 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Однак, відповідач умови договору не виконав, у встановлений Договором строк, не поставив позивачу транспортний засіб, а також не повернув грошові кошти в розмірі 43000,0 доларів США. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). В порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526, 1000 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів виконання відповідачем зобов`язання за договорами доручення, останній в судове засідання не з`явився, відзив не подав та свою позицію не висловив слід вважати встановленим, що транспортний засіб позивачу не поставлено, грошові кошти не повернуто, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, а право позивача захисту в обраний ним спосіб. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 15745,60 гривень, сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.21, а.м.22).

Outcome: approved