Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, у тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі № 1805 та виданого 02.04.1999 року державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Єременко Т.В. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом адреса житлового будинку з надвірними будівлями зазначена: [ADDRESS] . Згідно довідки Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 527 від 02.08.2017 року, рішення 5 сесії V скликання Старопетрівської сільської ради № 206 від 25.12.2006 року назва [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS] . У встановлений законом строк та порядок [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостак О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 19/2021. При зверненні до нотаріуса [PERSON] стало відомо про наявність заборони на належний [PERSON] житловий будинок. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна № 366636891 від 20.02.2024 року вбачається, що наявний арешт на житловий будинок, внесена реєстратором Вишгородською районною державною нотаріальною конторою 22.09.2004 року за № 1320680; тип обтяження: арешт (архівний запис); підстава обтяження: постанова, 378485, 28.07.2003, Державна виконавча служба, [PERSON] ; об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутність коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 583259КІЕV476, архівна дата: 30.07.2003, дата виникнення: 30.07.2003, № реєстра: 198305-2185, внутр. № 0C01893F28F44E31772D. [PERSON] , [INFO] , був братом [PERSON] та помер [INFO] . [PERSON] ніколи не був власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) та належав [PERSON] . З відповіді Вишгородського відділу ДВС у Київській області вбачається, що станом на 25.01.2024 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо виконавчого провадження, при виконанні якого було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , оскільки дане провадження було завершено до запровадження у ВДВС Вишгородського РУЮ Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. З листа Вишгородської державної нотаріальної контори вбачається, що нотаріус не має підстав для зняття вищезазначеного обтяження, оскільки документи до 2009 року передано до зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. При зверненні до Київського обласного державного нотаріального архіву стало відомо про неможливість надання постанови, яка була підставою для реєстрації обтяження, оскільки вказана інформація є таємною. Наявність обтяження на нерухомому майні у виді арешту позбавляє нотаріуса можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, а відповідно наявне обтяження порушує права [PERSON] на належну їй спадщину. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просила скасувати арешт, накладений на будинок за адресою: [ADDRESS] ). Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 04.03.2024 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Коломієць І.О. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від представника позивача надійшла заява, в якій позовні було підтримано у повному обсязі, заявлено клопотання про проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача. Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, сторона позивача просила залишити за ними. У судове засідання представник відповідача Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від Петрівської сільської ради надійшли клопотання (а.с. 82, 211-212), в яких позовні вимоги було визнано, зазначено про відсутність заперечення щодо їх задоволення, а також заявлено клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника відповідача. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Будь-яких заяв, клопотань від них не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотань сторін по справі про проведення судового розгляду за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.04.1971 року (а.с. 13), з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00033188251 від 16.10.2021 року (а.с. 14) судом встановлено, що 30.04.1971 року між [PERSON] , 1935 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження, було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 11. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.10.1978 року (а.с. 15), з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 16) судом встановлено, що 28.10.1978 року між [PERSON] , 1933 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження, було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 34. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.1981 року (а.с. 19) судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у свідоцтві зазначені: [PERSON] , 1933 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2007 року (а.с. 20) судом встановлено, що 18.08.2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 13. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2021 року (а.с. 12) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 723. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 17), листа Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.11.2021 року № 21.9-24/104 (а.с. 18) вбачається, що в реєстрі актів цивільного стану помилково зазначене прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Таким чином, реєстраційні записи щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є записами щодо однієї і тієї ж особи, яка у подальшому змінила прізвище на « [PERSON] ». Сукупність вищевикладених обставин, встановлених судом за результатами дослідження письмових доказів, дає можливість зробити висновок, що позивач [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.1999 року, нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі за № 1805 (а.с. 22), судом встановлено, що [PERSON] була спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що належали померлій [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Старопетрівської сільської ради 01.03.1999 року і зареєстрованого в Вишгородському бюро технічної інвентаризації 01.03.1999 року за № 546. З запису в погосподарській книзі Старопетрівської сільської ради (а.с. 22 зворотня сторона), технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 23-24), довідки КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 1070 від 16.08.2021 року (а.с. 158) судом підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , була власником нерухомого майна (житлового будинку), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1805 від 02.04.1999 року. Частка у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . З довідок Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 02.08.2017 року № 527 (а.с. 25), від 08.08.2007 року № 1063, № 1/101 від 26.07.2021 року (а.с. 26), з довідки Петрівської сільської ради від 13.06.2024 року № 3/236 вбачається, що рішенням 5 сесії V скликання (3 засідання) Старопетрівської сільської ради № 206 від 25.12.2006 року назва [ADDRESS] , була змінена на [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 173) судом встановлено, що в реєстрі відсутні відомості про зареєстроване речове право на нерухоме майно у виді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України (постанова КЦС ВС від 22.03.2023 року № 463/6829/21-ц). Таким чином, [PERSON] , [INFO] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1805 від 02.04.1999 року була власником житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю [PERSON] 17.06.2021 року речове право на вказане нерухоме майно у виді житлового будинку увійшло до складу її спадщини. За результатами дослідження матеріалів копії спадкової справи № 19/2021, заведеної приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостаком О.А. після померлої [INFO] [PERSON] та наданої на виконання ухвали суду від 02.04.2024 року (а.с. 91- 159), судом встановлено, що спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги по відношенню до спадкодавця [PERSON] є позивач [PERSON] . За результатами спадкування за законом приватним нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0754 га, кадастровий номер 3221887801:02:030:0005, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 154), а також свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1434 га, кадастровий номер 3221887801:03:103:0008, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: Київська область, с. Старі Петрівці (а.с. 156). У той же час, як вбачається з листа приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області від 19.06.2024 року № 252/02-14 відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 383607074, сформованої 19.06.2024 року, встановлено, що на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ), який належав померлій [PERSON] , накладено арешт (архівний запис) за старою адресою будинку (реєстраційний номер обтяження: 1320680), який зареєстровано Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області 22.09.2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови № 378485 від 28.07.2003 року Державної виконавчої служби ( [PERSON] ). У зв`язку з цим свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно не може бути видано [PERSON] до скасування накладеного арешту. З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 174-175) судом встановлено, що в реєстрі міститься запис про обтяження у виді арешту (архівний запис) за № 1320680, який був зареєстрований 22.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби № 378485 від 28.07.2003 року. Об`єктом обтяження вказано нерухоме майно у виді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Власником майна вказується [PERSON] . Додаткові відомості: архівний номер: 583259КІЕV476, архівна дата: 30.07.2003, дата виникнення: 30.07.2003, № реєстра: 198305-2185, внутр. № 0C01893F28F44E31772D. З листа Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області від 25.01.2024 року № 8526 (а.с. 28-29) вбачається, що матеріали виконавчого провадження, в межах якого було винесено постанову № 378485 від 28.07.2003 року про накладення арешту на вказаний житловий будинок, знищені, а саме виконавче провадження відбувалося до запровадження Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, внаслідок чого надати копії матеріалів виконавчого провадження або отримати відомості про нього неможливо. З листа Вишгородської державної нотаріальної контори від 25.01.2024 року № 59/01-16 (а.с. 36) судом встановлено, що в позасудовому порядку зняти арешт на нерухоме майно нотаріус позбавлений можливості, оскільки документи, на підставі яких внесено реєстраційний запис про обтяження нерухомого майна, датуються до 2009 року та передані на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. У свою чергу, з листа Київського обласного державного нотаріального архіву від 31.01.2024 року № 63/01-17/Ф-1 (а.с. 38) судом встановлено, що отримати документи, передані до архіву, немає можливості, оскільки вони становлять нотаріальну таємницю. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] , позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права на отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що входить до складу спадщини померлої [PERSON] , внаслідок наявності у реєстрі запису про обтяження цього нерухомого майна у виді арешту. В позасудовому порядку скасувати чи зняти накладений арешт неможливо. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Положеннями ч. 4 ст. 59 вказаного Закону визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.1972 року (а.с. 32) судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом позивача [PERSON] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2014 року (а.с. 33) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , тобто до моменту смерті [PERSON] , після якої відкрилася спадщина на житловий будинок у [ADDRESS] ), на який накладено спірний арешт. За результатами дослідження інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 176-187) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , за свого життя будь-яких речовин прав, у тому числі права власності, на житловий будинок у [ADDRESS] ), не набував та не мав, власником вказаного будинку не був. Разом з тим, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 182-183) за [PERSON] значиться реєстраційний запис № 1320680 про арешт (архівний запис), який був зареєстрований 22.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби № 378485 від 28.07.2003 року. Об`єктом обтяження вказано нерухоме майно у виді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Власником майна вказується [PERSON] . Додаткові відомості: архівний номер: 583259КІЕV476, архівна дата: 30.07.2003, дата виникнення: 30.07.2003, № реєстра: 198305-2185, внутр. № 0C01893F28F44E31772D З листа Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області від 25.01.2024 року № 8526 (а.с. 28-29) вбачається, що у Вишгородському ВДВС у Вишгородському районі Київської області містяться записи про наявність виконавчих проваджень відносно [PERSON] . Однак при цьому, час перебування даних проваджень у відділі, не збігається з часом накладення арешту на майно [PERSON] постановою № 378485 від 28.07.2003 року. Відомості щодо виконавчого провадження, в межах якого вказаною постановою було накладено вищезазначений арешт на житловий будинок, відсутні, оскільки виконавче провадження було завершено до запровадження Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а матеріали виконавчого провадження знищено. З інформації з Єдиного реєстру боржників (а.с. 151-152) судом встановлено, що відомості про [PERSON] як боржника в межах будь-якого виконавчого провадження в реєстрі відсутні. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що [PERSON] помер раніше [PERSON] , за свого життя ніколи права власності на спірний житловий будинок не набував та не мав, суд приходить до висновку, що арешт, накладений на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), який належав на праві власності [PERSON] та відомості щодо якої як боржника у межах виконавчих проваджень відсутні, є неправомірним та підлягає зняттю. У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Судом встановлено, що виконавче провадження, в межах якого накладено неправомірний арешт житлового будинку, завершено, його матеріали знищено, а відомості в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні. У зв`язку з цим виконавець, який би міг винести постанову про зняття арешту з майна на підставі судового рішення, відсутній, що не призведе до ефективного захисту порушених прав позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~що мало\~наслідком державну\~реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Аналіз вищевикладених положень чинного законодавства дає можливість зробити висновок, що належним способом захисту порушених прав у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання; 2) визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав. З урахуванням встановлених судом обставин та наведених вище висновків, суд приходить до висновку, що застосування такого способу захисту як скасування державної реєстрації обтяження речового права буде ефективним в аспекті відновлення порушень прав позивача та забезпечить належний захист її спадкових справ шляхом створення можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороною позивача заявлено клопотання про залишення судових витрат за ними. У зв`язку з цим підстав для покладення судових витрат на сторону відповідача суд не вбачає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved