Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у якому просить суд стягнути з [PERSON] додаткові витрати на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/2 частини оплати за навчання, а саме починаючи з 2024-2025 навчального року у розмірі 10825 (десять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. щорічно протягом 2024-2026 років та 5412,50 (п`ять тисяч чотириста дванадцять) грн. 50 коп. за навчальний рік 2026-2027. Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову зазначила, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвали 15 березня 2012 року. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 07.11.2022 дочка [PERSON] [INFO] проживає постійно з позивачем у [ADDRESS] . Як вбачається із довідки від 25.12.2023 дочка [PERSON] , [INFO] з 14 червня 2023 року є студентом 1-го курсу Вищої школи внутрішньої безпеки (Польсько-Український освітній центр при МАУП) терміном навчання 4.0 роки. Знаходження дочки Позивача та Відповідача на навчанні також підтверджується контрактом від 14.08.2023 на навчання за програмою «Подвійний диплом у Вищій Школі Внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Польша) та Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом». Станом на момент звернення до суду матеріально дочку практично повністю забезпечує мати, Позивач по справі, яка сплачує грошові кошти за навчання у коледжі та відповідно, надає дочці грошові кошти на інші її потреби та витрати. Відповідач по справі надав половину суми контракту та інколи надає кошти у розмірі 500-800 грн., чого не достатньо для проживання та навчання дочки, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Позивач не в змозі самостійно утримувати дочку, тому вимушена поставити питання про стягнення додаткових витрат на утримання дочки та звернутись до суду. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач у своїх власних заперечення зазначив, що позивач, [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , та просить стягнути додаткові витрати у розмірі 1/2 частки оплати за навчання, а саме починаючи з 2024-2026 навчального року у розмірі 10825 грн. щорічно протягом 2024-2026 років та 5412,50 грн. за начальний рік 2026-2027. До позовної зави позивачем була надана копія довідки з Міжрегіональної академії управління персоналом Польсько-Український освітній центр при МАУП № 30/вшб від 25 грудня 2023 року. В якій вказано, що [PERSON] дійсно з 14 серпня 2023 року є студентом 1-го курсу Вищої школи внутрішньої безпеки (Польсько-Український освітній центр при МА/П), форма навчання - заочна. Відповідач звертає увагу на судову практику, в якій зазначено, що не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини: - навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19); - витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц); - витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 369/11745/16-ц); - вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням), (постанова Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); - придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя (постанова Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Окрім того відповідач зазначив, що у 2023 році на навчання доньки він особисто передав їй гроші у сумі 16\~000 грн. (7500 грн. + 8500 грн.), але позивач чомусь не вказує цей факт. Заборгованості по аліментам у відповідача немає, а навпаки у нього переплата у розмірі 10\~500 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів наданого державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашали В.Р. Відповідач зазначає, що є інвалідом III групи, загальне захворювання, у нього рак щитовидної залози, що підтверджується медичними документами. Таким чином, він вважає, що позовна заява [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, не підлягає задоволенню та просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити в повному обсязі. Процесуальні дії у суді Ухвалою суду від 06 березня 2024 року провадження по справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.03.2024 року від відповідача надійшли заперечення на позов, зміст яких викладено в описовій частині рішення. Позивач у судове засідання не з`явилась. Надала суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явися, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2012 року (справа № 1505/1216/2012) було розірвано, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після укладення шлюбу 03 жовтня 2014 року, позивач змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну сумісну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 червня 2006 року, виданого виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 07.11.2022 № 06.1-09/06-01.10248 [PERSON] [INFO] проживає постійно з позивачем у [ADDRESS] . Спільна донька [PERSON] , з 14 серпня 2023 року є студентом 1-го курсу Вищої школи внутрішньої безпеки (Польсько-Український освітній центр при МАУП); за напрямом: внутрішня безпека; спеціалізації: нормативно-правове забезпечення внутрішньої безпеки; форма навчання: заочна, на контрактній основі, стипендію не отримує; освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр; загальний термін навчання 4 роки. Вказане підтверджується відповідною довідкою №\~30/вшб, виданою 25 грудня 2023 року директором Одеського інституту ПрАТ «ВНЗ» МАУП». Відповідач є особою з інвалідністю III групи, загальне захворювання: рак щитовидної залози, що підтверджується випискою № 1698 із медичної карти хворого та пенсійним посвідченням на ім`я відповідача № [NUMBER] . Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду практично самостійно забезпечує доньку усім необхідним: сплачує грошові кошти за навчання у коледжі доньки та відповідно, надає їй грошові кошти на інші потреби та витрати доньки. Відповідач по справі надав половину суми контракту та інколи надає кошти у розмірі 500-800 грн., чого не достатньо для проживання та навчання дочки, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Нормативно-правове обґрунтування Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 (провадження № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Звертаючись з позовом до суду позивач посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини їй важко самостійно утримувати дитину, тому вона вимушена ставити питання про стягнення з відповідача додаткових витрат. Проте суд зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Подібний правовий висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2023 року (справа № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому у частині вимог щодо зобов`язання відповідача відшкодовувати половину витрат позивача на навчання дитини в подальшому, коли вона досягла повноліття, суд визнає за необхідне відмовити, зважаючи також на те, що статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Як встановлено судом, [PERSON] , на момент винесення рішення є повнолітньою, а тому позивач, у випадку необхідності, має право на отримання аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, до досягнення нею /дитиною/ 23-річного віку, а не на відшкодування додаткових витрат в зв`язку з цим. Висновок суду Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачка посилалася на те, що витрати на навчання доньки є додатковими витратами, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах. Разом з тим, у даному випадку позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами те, що витрати, понесені нею у зв`язку з навчанням доньки у Вищій школі внутрішньої безпеки (Польсько-Український освітній центр при МАУП), а саме на оплату вартості навчання, викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, зокрема необхідністю розвивати у такий спосіб здібності дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Саме по собі навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини та не може безумовно свідчити, що витрати пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд також у постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). До повноліття дитини у відповідача наявне зобов`язання аліментного утримання дитини, проте, у разі коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, позивач не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів у порядку ст. 198-200 СК України. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed