Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

05.03.2024р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Виноградівський ВДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області про стягнення аліментів та встановлення родинних відносин, в якій просить стягнути з відповідачів на його утримання аліменти в розмірі по 3000,00 грн. з кожного щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є непрацюючим пенсіонером похилого віку, інвалідом 2 групи, має ряд захворювань. його дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Відповідачі є його сином та дочкою, можуть надавати йому допомогу, але ухиляються від свого обов`язку. Враховуючи всі свої витрати та доходи своїх дітей, вважає що його діти в змозі платити аліменти в розмірі по 3000,00 грн. з кожного щомісячно, для підтримки його матеріального стану та життя, зокрема, щодо забезпечення належного його лікування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 17 лютого 1973 року і до 21.11.2023р. він перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11. 2023 року. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є людиною похилого віку, пенсіонером, з 15.03.2011р. його визнано інвалідом другої групи, безтерміново, що підтверджується довідкою серії 10 AAA № 084618, виданою головою МСЕК від 15.03.2011р., його дохід складає лише пенсія, яка становить 4302.93 гривні, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Діагноз захворювання: Гіпертонічна хвороба II ст.Гіпертєнзивне серце . Ризик-3\\високий.ІХС: дифузний кардіосклероз. Імплантація LLIBP з приводу автріовентрикулярної блокади\\2011р.\\Атеросклероз вінцевих артерій \\стеноз 30% ПМШГ ЛКА за даними коронарографії від 23.01.2019 року\\. Шлуночкова та суправентрикулярна екстрасистологія\\ за даними Холтер-ЕКГ від 2.10.19р.\\СН II Аст. зі збереженрою фракцією викиду ЛШ II ФК NYHA., остеохондрох хребта , виразкова хвороба шлунку, змішаний зоб, , ГХ, ВГ 1983 що підтверджується Витягами з історії хвороби за №7789 від 06.12.2010 року, за № 209 від 12.01.2015 року , за № 5979 від 30.09.2019 року, виданими головним лікарем відділення некоронарогенних захворювань серця та клінічної ревматології з Інституту кардіологї імені академіка М.Д. Стражеска. Останні роки погіршився стан роботи нирок, що підтверджується протоколами ультразвукового обстеження від 07.09.2021 року та 11.05.2023 року. Крім того, встановлено діагноз : аденома простати. Виписані лікарства, які позивач не може собі купити і-за того, що не вистачає коштів. Із-за проблем серця та нирок посітйно приймає медикаменти. На місяць на придбання лікарств витрачає в середньому суму від 2500 до 3000 гривень. Зокрема, в лютому 2024 року придбав медикаменти на суму 2486 гривень, що підтверджується квитанціями. Позивач сам собі закуповує продукти, готую їжу . Позивач зазначає, що його син служив в органах поліції, є пенсіонером за вислугою років, отримує пенсію більше 10 000 гривень . Крім того, працює в комунальному господарстві. Йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на даний час не працює, але є заможною людиною, їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування цього будинку та надвірних споруд з кадастровим номером: 2121255600:00:006:0048. Вона є власником автомобіля марки "Мерседес", державний номерний знак [NUMBER] . Інформація про належне майно на правві власності його дітям є в Державному реєстрі нерухомо майна. Письмовими документами підтвердити не можу, так як кожна інформація по кожному об"єкті з Державного реєстру коштує 55 гривень. Діти зовсім позивачем не цікавляться, ніякої матеріальної допомоги не надають. До виходу на пенсію він постійно працював, забезпечував сім`ю, вивчив сина, який закінчив Київську академію внутрішніх справ, а відтак, просить задоволити його позов повністю та стягнути з відповідачів на його утримання аліменти в розмірі по 3000,00 грн. з кожного щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Відповідачі, скориставшись своїм правом, подали до суду Відзив на позов, відповідно до якого просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на його утримання з відповідачів. В обґрунтування своїх заперечень вказали, що вони повністю усвідомлюють свій обов`язок утримувати своїх батьків і свій обов`язок виконують. Так при проведенні лікування Позивача його син [PERSON] повністю оплатив лікування в одній з медичних клінік м.Києва дороговартісне лікування пов`язане з хворобою серця вартістю понад 4000 долари США, після чого повторне оперативне лікування Позивача оплатила його дочка - [PERSON] вартістю понад 2000 долари США. На протязі значного періоду часу всі комунальні послуги за місцем проживання позивача, а саме: оплату природнього газу, електроенергії, вивозу сміття, оплати Інтернету та всі інші послуги лежать на сім`ї дочки Позивача. Також хоча відповідно до Наказу МОЗ України від 20.02.2024 №279 «Про затвердження Переліків лікарських засобів і медичних виробів, які підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, станом на 12 лютого 2024 року» Позивач має право на отримання безкоштовних ліків, але Відповідачі постійно купляють Позивачу по його проханню ліки іноземного виробництва. В своїй позовній заяві Позивач не вказав, що він має у власності 3,2174 га землі в Ромненському районі Сумської області, які здав в оренду Селянському (фермерському) господарству «УРОЖАЙ» з 2011 року по 2031 рік та отримує відповідну орендну плату. Окрім того має у власності також пасіку в Ромненському районі Сумської області, з якої також отримує відповідні доходи та не вказав про те, що він отримує пенсію більше 4000 (чотирьох тисяч ) грн., тобто він отримує доходи далеко більші за прожитковий мінімум. Всі витрати по утриманню будинку по [ADDRESS] лежать на чоловікові Відповідачки - [PERSON] , який повністю за власні кошти зробив благоустрій даного будинку, добудови та облаштував подвір`я та огорожу даного будинку. Відповідач [PERSON] з 2014 року є пенсіонером за вислугою років та потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою Центральної поліклініки МВС України про те, що в нього діагностовано хронічний радикуліт. Він з 2005 року проживає в м.Києві, з 2009 року проживає разом з сім`єю дружини. Батько дружини - [PERSON] , 1955 р.н. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) і потребує постійного медикаментозного лікування та реабілітації. Мати дружини [PERSON] , 1951 р.н. є інвалідом 2-ї групи, хворіє на онкологічне захворювання і також потребує постійного дороговартісного лікування і все - це покладається на [PERSON] та його дружину. Покликання Позивача у позовній заяві на те, що [PERSON] має у власності квартиру не відповідає фактичним даним, позаяк дана квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці до 31 березня 2035 року до часу сплати іпотеки [PERSON] .. Відповідач [PERSON] на даний час є не працюючою, має на утриманні двох дітей: дочка- [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою Львівського державного університету внутрішніх справ і Відповідач здійснює оплату за її навчання в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч ) грн.. в рік та несе інші супутні витрати, які потребує дочка під час навчання; та неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який навчається в 3 класі. Окрім того, що [PERSON] оплачувала лікування батька та утримання належного йому будинку, на ній лежить також обов`язок оплачувати лікування їх матері [PERSON] , яка постійно хворіє та потребує також постійного медикаментозного лікування. Щодо перебування у власності в [PERSON] житлового будинку то - це не відповідає об`єктивній дійсності так, як дійсно 02.11.2023 вона разом з чоловіком [PERSON] за його кошти придбали незавершений будівництвом житловий будинок, рівень готовності якого складає 60 відсотків та розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,13 га для обслуговування даного будинку. Також автомобіль перебуває у спільній власності з чоловіком [PERSON] , який фактично і заробив кошти на даний автомобіль та будинок. Позивач та його представник, позовні вимоги підтримали повністю з підтсав навдених у заяві та просили їх задоволити; представник відповідачів позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, а відтак, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка [PERSON] суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач має статус пенсіонера, з 15.03.2011р. його визнано інвалідом другої групи, безтерміново, що підтверджується довідкою серії 10 AAA № 084618, виданою головою МСЕК від 15.03.2011р., його дохід складає лише пенсія, яка становить 4302.93 грн., яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Також встановлено, що позивач має ряд захворювань. Отже, позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що він є непрацюючим пенсіонером похилого віку, інвалідом 2 групи, має ряд захворювань. його дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання, а відповідачі є його сином та дочкою, які можуть надавати йому допомогу, але ухиляються від свого обов`язку, а тому вважає що його діти в змозі платити аліменти в розмірі по 3000,00 грн. з кожного щомісячно, для підтримки його матеріального стану та життя, зокрема, щодо забезпечення належного його лікування. Так, ВС у постановах від 28.11.2018 у справі №676/5118/16-ц та від 10.10.2018 у справі №301/160/17 зазначив, що така потреба визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Натомість у суді встановлено, що відповідачі- діти позивача, не ухиляються від свого обов`язку утримувати батьків, а навпаки, усвідомлюють свій обов`язок утримувати своїх батьків. Зокрема, як встановлено у суді та не оспорювалось самим позивачем, при проведенні лікування позивача його син [PERSON] повністю оплатив лікування в одній з медичних клінік м.Києва дороговартісне лікування, пов`язане з хворобою серця, вартістю понад 4000 доларів США, після чого повторне оперативне лікування позивача оплатила вже його дочка - [PERSON] вартістю понад 2000 доларів США. В судовому засіданні як позивач, так і допитана у суді його колишня дружина [PERSON] , підтвердила вказані обставини. Встановлено, що всі комунальні послуги за місцем проживання позивача, а саме: оплату природнього газу, електроенергії, вивозу сміття, оплати Інтернету та всі інші послуги лежать на сім`ї дочки позивача, що в суді не заперечував позивач та підтвердила свідок [PERSON] . Окрім того, хоча відповідно до Наказу МОЗ України від 20.02.2024 №279 «Про затвердження Переліків лікарських засобів і медичних виробів, які підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, станом на 12 лютого 2024 року» позивач має право на отримання безкоштовних ліків, але відповідачі постійно купляють позивачу по його проханню ліки іноземного виробництва. Встановлено також та не спростовано позивачем, що він особисто має у власності 3,2174 га землі в Ромненському районі, Сумської області, які здав в оренду Селянському (фермерському) господарству «УРОЖАЙ» з 2011 року по 2031 рік та отримує відповідну орендну плату, а також він отримує пенсію в розмірі 4302.93 грн., тобто він отримує доходи далеко більші за прожитковий мінімум. Окрім того встановлено, що всі витрати по утриманню будинку по [ADDRESS] , в якому проживає і позивач, лежать саме на чоловікові відповідачки - [PERSON] , який повністю за власні кошти зробив благоустрій даного будинку, добудови та облаштував подвір`я та огорожу даного будинку. З матеріалів справи також встановлено, відповідач [PERSON] з 2014р. є пенсіонером за вислугою років та сам потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою Центральної поліклініки МВС України про те, що в нього діагностовано хронічний радикуліт. Окрім того, з 2005 року відповідач [PERSON] проживає в м.Києві, з 2009 року проживає разом з сім`єю дружини, батько якої [PERSON] , 1955 р.н. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) і потребує постійного медикаментозного лікування та реабілітації, а мати [PERSON] , 1951 р.н. є інвалідом 2-ї групи, хворіє на онкологічне захворювання і також потребує постійного дороговартісного лікування і все - це покладається на [PERSON] та його дружину. Посилання Позивача у позовній заяві на те, що [PERSON] має у власності квартиру спростовується фактичними даними справи, позаяк дана квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці до 31 березня 2035 року до часу сплати іпотеки [PERSON] .. Відповідач [PERSON] на даний час є не працюючою, має на утриманні двох дітей: дочка- [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою Львівського державного університету внутрішніх справ і відповідач здійснює оплату за її навчання в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч ) грн. в рік та несе інші супутні витрати, які потребує дочка під час навчання; та неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який навчається в 3 класі. Окрім того, як не заперечувалось і позивачем та підтверджено свідком у справі, [PERSON] дійсно оплачувала лікування батька та здійснює утримання належного йому будинку, на ній також лежить обов`язок оплачувати лікування і їх матері [PERSON] , яка постійно хворіє та потребує також постійного медикаментозного лікування. Щодо перебування у власності в [PERSON] житлового будинку встановлено, що дійсно 02.11.2023р. вона разом з чоловіком [PERSON] за його кошти придбали незавершений будівництвом житловий будинок, рівень готовності якого складає 60 відсотків та розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,13 га для обслуговування даного будинку. Також автомобіль перебуває у спільній власності з чоловіком [PERSON] , який фактично і заробив кошти на даний автомобіль та будинок. Водночас, доказів, які б містили достовірні та належні дані з приводу щомісячної вартості лікування позивача, загального обсягу щомісячних витрат на забезпечення проживання, з урахуванням того, що утримання будинку, де мешкає позивач, та сплати всіх комунальних послуг здійснює повністю його дочка, та давали підстави для висновку про потребу відповідача в матеріальній допомозі, позивачем надано не було, що вказує на недоведеність його позовних вимог. З огляду на встановлене, суд вважає, що умова про потребу позивача у матеріальній допомозі належним чином не доведена. При цьому суд враховує, що ВС у постановах від 28.11.2018 у справі №676/5118/16-ц та від 10.10.2018 у справі №301/160/17 зазначив, що така потреба визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Між тим, відповідачами надано суду відомості щодо перебування на їх утриманні непрацездатних осіб, зокрема, наявність у них інших осіб, що перебувають їх утримання. Так, встановлено, що відповідач [PERSON] , який сам є пенсіонером та потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою Центральної поліклініки МВС України, з 2009р. проживає разом з сім`єю дружини, батько якої [PERSON] , 1955 р.н. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) і потребує постійного медикаментозного лікування та реабілітації, а мати [PERSON] , 1951 р.н. є інвалідом 2-ї групи, хворіє на онкологічне захворювання і також потребує постійного лікування. Відповідачка [PERSON] на даний час є не працюючою, має на утриманні двох дітей: дочка- [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою Львівського державного університету внутрішніх справ і відповідач здійснює оплату за її навчання та несе інші супутні витрати, та неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який навчається в 3 класі та перебуває на утриманні відповідачки. Із наданих позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір пенсії позивача є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивача та того, що він мешкає не один- проживає разом з сім`єю відповідачки [PERSON] , суд допускає періодичні витрати позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження розміру витрат на лікування та того, що відповідачі ухиляються від надання йому допомоги. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed