Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №78848131 у розмірі 25200,00 грн. та заборгованість за кредитним договором №101273802 у розмірі 66623,00 грн. У позові посилається на те, що 14.04.2023 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78848131, який підписано електронним підписом позичальника. Згідно вказаного договору позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, по позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити позикодавцю відсотки від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким до ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів», зокрема і до відповідача за вищевказаним договором, сума боргу за яким склала 25200,00 грн., що складається з: 7000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 18200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання позивачем права вимоги до відповідача , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 22.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101273802. Відповідно до п. 2.1.кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній, у п. 1.2. кредитного договору, за реквізитами зазначеними у п. 2.1. кредитного договору. 27\~жовтня 2023\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~укладено договір\~факторингу №\~27102023/1,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Мілоан»\~відступило належні\~йому ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~ права\~вимоги до\~позичальників,\~в тому\~числі за\~укладеним з\~ [PERSON] \~договором №\~101273802.\~Відповідно до\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу позивачем\~набуто право\~вимоги до\~відповідача у\~розмірі 66623,00\~грн,\~з яких:\~16320,00\~грн-\~сума заборгованості\~за основної\~сумою боргу,\~48603,00\~грн \~сума заборгованості\~за відсотками,\~1700\~грн \~заборгованість за\~комісією.\~ З моменту отримання позивачем права вимоги до відповідача , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Представник позивача в судове засідання не з`явився, мається заява, відповідно до якої, просив справу розглядати без його участі , не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Тому суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст.3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Як визначено у ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи та наявних у справі договорів, такі договори підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Щодо договору позики №78848131. Судом встановлено, що 14.04.2023 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78848131 (а.с.7-8), який підписано електронним підписом позичальника. За умовами договору вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає клієнту позику на суму 10000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою 2,5% на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70%, орієнтована реальна річна процентна ставка 90465,53 %, орієнтовна загальна вартість позики складає 17500,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким до ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.10-11). 21.09.2023 складений Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 10 за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, в якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 8 кількістю 6178, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором щодо боржників стосовно заборгованостей. З Витягу з Реєстру боржників № 10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року постає, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 78848131, у розмірі 25200,00 грн. з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15), що не відповідає фактичним обставинам, оскільки наявні реальні суперечності щодо хронології дат укладення відповідних вказаних договорів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 78848131 від 14 квітня 2023 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором за період з 21 вересня 2023 року по 29 лютого 2024 року складає 25200,00 грн. з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). \~ \~ \~ \~Згідно п.1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою(плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належало клієнту. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. У даному випадку, матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором позики № 78848131 від 14.04.2023 року на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Так, договір факторингу № 14/06/21, приєднаний до матеріалів справи, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» датовано 14.06.2021 року, тобто цей договір був укладений задовго ще до підписання договору позики № 78848131 від 14.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені у позові твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 78848131 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в зв`язку з укладенням договору факторингу № 14/06/21 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині вимог про стягнення боргу за вказаним договором не підлягає задоволенню. Щодо договору про споживчий кредит №101273802. 22.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101273802 (а.с.22-27). Згідно умов паспорту споживчого кредиту, [PERSON] погодив отримання кредиту у розмірі 17000,00 грн., строк кредитування 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів, мета отримання: задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, спосіб надання: безготівково на рахунок з використанням карти (а.с.28). Відповідно до п. 2.1.кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній, у п. 1.2. кредитного договору, за реквізитами зазначеними у п. 2.1. кредитного договору. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства або відповідний мобільний додаток чи інші засоби відповідно до п. 6 кредитного договору. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27102023/1 (а.с.29), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило належні йому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до позичальників. Цього ж дня складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 до Договору факторингу № 27102023/1 (а.с.32). Відповідно до\~Витягу реєстру\~боржників №2\~до вказаного\~вище договору\~факторингу позивачем\~набуто право\~вимоги до\~відповідача [PERSON] \~за \~договором №\~101273802\~у розмірі\~66623,00\~грн,\~з яких:\~16320,00\~грн-\~сума заборгованості\~за основної\~сумою боргу,\~48603,00\~грн \~сума заборгованості\~за відсотками,\~1700\~грн \~заборгованість за\~комісією.\~ З моменту отримання позивачем права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 6 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна\~сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно викладеного вище, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №101273802 від 22.05.2023. Набуття права вимоги підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду належні та допустимі докази, які б ставили під сумнів правильність проведеного позивачем розрахунку, чи які б свідчили про відсутність взагалі у відповідача боргових зобов`язань перед позивачем. Тож, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №101273802 від 22.05.2023 у загальному розмірі 66623,00 грн. підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованості за договором про споживчий кредит №101273802 від 22.05.2023 у загальному розмірі 66623,00 грн, а у стягненні боргу за договором позики №78848131 від 14.04.2023 у загальному розмірі 25200,00 грн. слід відмовити, оскільки в суді не доведено, що станом на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за вказаним договором позики від 14.04.2023. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (72,56%) у розмірі 2197,12 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial