Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

11.09.2023 року [PERSON] звернулася до Червоноградського міського суду Львівської області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Радехівської міської ради, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.06.2023 року розірвано. Вказує, що на момент припинення шлюбних відносин (за ініціативою відповідача) вона була на 7 місяці вагітності, про що він був проінформований. Однак, жодної моральної та матеріальної допомоги до народження дитини від нього не надходило, хоча для підтримки перебігу вагітності необхідні були кошти на придбання медикаментів та інших речей першої необхідності. [INFO] народився син [PERSON] , проте відповідач не приїхав на пологи, не забрав дитину з пологового будинку, на її прохання про необхідність вчинення спільних дій щодо оформлення факту народження дитини в органах ДРАЦС відповів відмовою. Лише згодом надав нотаріально засвідчену заяву про згоду запису його батьком дитини та реєстрацію народження спільної дитини. Також зазначає про невиконання останнім в добровільному порядку обов`язку щодо утримання сина та стягнення з нього аліментів в примусовому порядку згідно судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 25.11.2021 року (справа №459/3656/21) та про невиконання обов`язку щодо виховання дитини, оскільки він жодного разу з моменту народження не бачив дитини, не цікавився його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком. Більше того, вказує про його погрози відібрати дитину для поміщення до закладу соціальної опіки, мотивуючи таке нездатністю позивача утримувати сина. Між цим, зазначає, що на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01.06.2023 року справа №459/2831/23 дитина проживає з нею. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав відносно сина [PERSON] . 30.10.2023 року вказану позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами загального\~позовного провадження\~та призначено\~підготовче судове\~засідання для\~розгляду справи\~по суті\~на 30.10.2023\~року,\~яке відкладено\~на 04.12.2023\~року. Ухвалою від 04 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Розгляд справи неодноразово відкладався в тому числі у звязку із неявкою відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, наполягали на задоволенні позову, позивачка підсумувала, що відповідач взагалі жодного разу не бачив свого сина та добровільно бажав відмовитись від своїх батьківських прав, а тому просить задовольнити позов. В подальшому в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідач у судові засідання не з`явився, однак його предщставник адвокат Поліщук О.Л. в судовому засіданні позов визнав повністю, ствердив про бажання відповідача відмовитись від батьківських прав відносно сина, про зо подав письмову заяву та заяву про завершення розгляду справи у його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив проводити розгляд справи у відсутності представника, при цьому зазначивши про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору через відсутність сторін за місцем проживання (виїзд ними за межі України). \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.9). \~ \~ \~ \~Рішенням Червоноградського\~міського суду\~Львівської області\~від 01\~червня 2023\~року у\~справі №459/2831/22,\~яке набрало\~законної сили\~02.07.2023\~року,\~шлюб між\~сторонами розірвано;\~визначено місце\~проживання малолітнього\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з матір`ю [PERSON] . Визначаючи місце проживання дитини разом із матір`ю, суд виходив із інтересів дитини, враховуючи при цьому висновок Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради про доцільність проживання сина з матір`ю, фактичне місце проживання дитини, належні умови виховання та проживання, які перевірено Органом опіки та позицію батька щодо задоволення позову (а.с.7-8). \~ \~ \~ \~Також встановлено, що на примусовому виконанні у Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває судовий наказ №459/3656/21, виданий Червоноградським міським судом Львівської області 25.11.2021 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). З пояснень позивачки та її представника, представника відповідача, свідків [PERSON] , [PERSON] встановлено, що відповідач жодного разу не бачив свого сина, жодного контакту з ним не мав, ухиляється від сплати аліментів, при чому не заперечував проти позбавлення його батьківських прав взамін на відмову позивачки від стягнення аліментів, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з сином. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.8, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц, а за ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, найбільше відповідає інтересам дитини та відповідатиме таким засадам сімейного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність (ч.9 ст.7 СК України). Саме такий захід підлягає застосуванню до відповідача, який байдужий до вирішення спірного питання з огляду на відсутність від нього пояснень з даного приводу. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з сином, доведення позивачем, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, визнання позову відповідачем, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи суд приходить висновку, що позов є підставним і обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст.141,142 ЦПК України.

Outcome: approved