Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час спільного проживання позивачки та відповідача, [INFO] у них народилась донька - [PERSON] 21.10.2020 року сторони розірвали шлюб. 19.08.2021 позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] . (копія на а.с. 7). 21.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (копія на а.с. 9). Донька [PERSON] проживає із [PERSON] та [PERSON] , протягом усього часу, відповідач жодним чином не бере участь у вихованні, утриманні та житті доньки не приймає. На даний час батьком вона вважає теперішнього чоловіка позивача [PERSON] , який і займається її вихованням. Факт проживання доньки [PERSON] із [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою голови вуличного комітету № 08-74/579 від 27.03.2024 (копія на а.с. 10). Відповідач не цікавиться здоров`ям дитини, жодного разу не відвідував сімейного лікаря з дитиною, лише позивач, що підтверджується довідкою лікаря [PERSON] від 24.04.2024 (копія на а.с. 11). Враховуючи викладені у позовній заяві обставини, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] .. Ухвалою суду від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, сторонам визначено строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечення. Ухвалою суду від 29.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час дату розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести у її відсутність та просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи провести у їхню відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] народилась [INFO] . Батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (копія на а.с. 5). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.10.2020 року у справі № 149/2129/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (копія на а.с. 6) Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] підтверджено зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] (копія на а.с. 7). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.07.2022 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 164. Прізвище присвоєно чоловікові та дружині - " [PERSON] "(а.с. 9). Як вбачається з довідки виданої головою вуличного комітету від 27.03.2024 року № 8-74/579, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] фактично проживає 4 особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] 2023 р.н.. (копія на а.с. 10). Відповідно до наданого суду Органом опіки та піклування-виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області висновку, є доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] .. Вирішуючи спір, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останій не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що вимога про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню, суд вважає, що стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на доньку [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. На підставі викладеного ст. 19, 150, 155, 164, 166, 181-183 СК України та

Outcome: approved