Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 29 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Позов мотивований тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки. Малолітня дитина проживає разом з позивачем. Посилаючись на те, що позивач на теперішній час самостійно піклується про дитину та матеріально забезпечує, при цьому відповідач матеріальної допомоги не надає, позивач звернулася до суду з вказаною позовною заяво. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому подала до суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, судом застосовано відповідно до ст.\~280\~ЦПК України заочний розгляд справи. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають з 28 вересня 2019 року у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.2) Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.3 ). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання /перебування фізичної особи на території м. Одеси, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7,8) Судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.06.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров`я дитини, відповідача та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею, в той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок. Відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, є обґрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню. Визначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати,\~\~пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

Outcome: approved