Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник вказує, що [PERSON] , [INFO] , є її матір`ю. Вони проживали в м Маріуполі Донецької області, в різних районах, 03.03.2022р. через обстріли втратили зв`язок одна з одною. 20.03.2022р. заявниця виїхала із міста, і почала розшукувати матір, в тому числі шляхом оголошень у месенджерах. 24.03.2022р. сусіди матері, з будинку [ADDRESS] , повідомили їй, що після обстрілу будинку виникла пожежа, її матір знаходилася в своїй квартирі на третьому поверсі. Вона була людиною похилого віру і погано ходила. На прохання заявниці волонтери зробили фото квартири матері, і на них вона побачила обгорілі фрагменти тіла людини. На зв`язок матір не вийшла дотепер. Просить оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Алупка Автономної Республіки Крим, померлою, оскільки вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, і від неї немає відомостей в її місці перебування протягом шести місяців. В судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що матір жила у центрі м. Маріуполя Донецької області. Після початку широкомасштабного вторгнення вона до матері ходила, просила виїхати із центру. Матір не погодилася, сказала, що пересидить вдома. В кінці лютого 2022р. місто почали масово обстрілювати та бомбити. По вулиці Миру їздили російські танки і в упор розстрілювали житлові будинки, які почитали горіти. Не було харчів, води, опалення, люди жили у підвалах. Будь-який зв`язок зник, пересуватися по місту було вкрай небезпечно через обстріли. 20.03.2022р. заявниця із чоловіком змогли виїхати з Маріуполя. З груп маріупольців у месенджерах дізналася, що будинок матері згорів, її квартира вигоріла повністю. Матір була в квартирі, хоча сусіди просили її залишитись у підвалі. Ніяких інших відомостей про матір від початку березня 2022р. немає, але вона обов`язково відгукнулася б, якби вижила. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок виклдено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 390/1443/19-ц. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом\~\~(частина перша статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,\~в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Заявник подала належні докази на підтвердження наявності обставин, які доводили б, що її матір пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю. М. Маріуполь Донецької області окуповано від лютого 2022р., факт масових обстрілів міста, загибель людей є загальновідомим. Заявниця зверталася до поліції через втрату зв`язку із матір`ю і дотепер цей зв`язок не відновлений. Впродовж 2 років будь-які відомості про матір в заявниці відсутні. Будинок матері вигорів повністю, суду подані фото. Беручи до уваги викладене, встановивши, що [PERSON] , [INFO] , відсутня в місці свого постійного проживання (рівно як і саме місце проживання повністю знищено), а також відсутні відомості про місце її перебування більше двох років суд вважає, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved