Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

01.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № ПКК/24422 від 13.08.2020 в розмірі 40 806,28 грн., з яких: 26 495,97 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 14 310,31 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість в частині несплачених комісій, плат та судові витрати в сумі 3028,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 13.08.2020 між Акціонерним товариством "Кредобанк" (далі АТ «Кредобанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №ПКК/24422. 24.10.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» (передає у власність ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) АТ «Кредобанк». Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №24102023 від 24.10.2023 Реєстру прав вимоги (витяг з Реєстру боржників), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги відповідача в сумі 40 806,28 грн. Всупереч ст. 1082 ЦК України відповідач не сплатила позивачу вказаної суми боргу. Таким чином, оскільки за вищевказаним кредитним договором сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення вказаного договору на таких умовах, а тому після отримання за договорами факторингу позивачем прав кредитної вимоги, позивач має право стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості в загальному розмірі 40 806,28 грн.\~У позові представник ТОВ "ФК "ЄАПБ" вказує, що [PERSON] належним чином не виконувала умови взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого допустила заборгованість, яку ні первісному кредитору, а ні ТОВ "ФК "ЄАПБ" не сплачує у добровільному порядку, тому наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 06.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, утім 13.06.2024 на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та повернення на користь позивача 50 відсотків судового збору. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 13.08.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ПКК/24422 (а.с. 5 - 13), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит, а останній зобов`язався його повернути та сплатити проценти за його користування на умовах встановлених договором. Сторони узгодили суму кредиту в розмірі 27 900,00 грн., строк на який він надається у 36 місяців, щомісячний платіж 2 115,75 грн, процентна ставка 30 %. Відповідно до розрахунку заборгованості виданого ТОВ "ФК "ЄАПБ" (а.с.14) встановлено, що за кредитним договором №ПКК/24422 від 13.08.2020 заборгованість [PERSON] становить\~40 806,28 грн., з яких: 26 495,97 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 14 310,31 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість в частині несплачених комісій, плат. 24.10.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023 (а.с.15 - 19), у відповідності до умов якого, АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» (передає у власність ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) АТ «Кредобанк». Як слідує із Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги за №24102023 від 24.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №ПКК/24422 від 13.08.2020 до [PERSON] в сумі\~40 806,28 грн., з яких: 26 495,97 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 14 310,31 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість в частині несплачених комісій, плат (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №ПКК/24422 від 13.08.2020. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Згідно з вимогами ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами абзацу 2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в\~статті 209 ЦПК України. Зі\~статті 213 ЦПК України\~слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом належними та допустимими доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести юридичну відповідальність за порушення умов зобов`язань. При вирішенні даного спору суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконувала, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, іншого не встановлено, а тому заборгованість за кредитними договорами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved