Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини майна придбаного в шлюбі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 14 лютого 2003 року по 05 серпня 2016 року, що підтверджується рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2016 року по справі №645/2472/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За час перебування в зареєстрованому шлюбі було придбано автомобіль марки PEUGEOT 107, (2011 року випуску), сірого кольору, №дв. [NUMBER] , №куз. [NUMBER] , з державним номерним знаком [NUMBER] . Наприкінці 2017 року Соколець В 1. звернувся до Фрунзенського районного суду м Харкова із позовною заявою про поділ майна подружжя. Після подання позову було з`ясовано, що спірний автомобіль відчужений відповідачкою. 20 вересня 2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова ухвалене рішення по справі №645/1887/17 з мотивувальної частин якого вбачається, що матеріалами справи встановлено, що 25.01.2018 року відповідач [PERSON] продала автомобіль третій особі, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 25.01.2018 року. Відповідно до вказаного договору від 25.01.2018, який [PERSON] додала до матеріалів справи, [PERSON] продала спірний автомобіль за 70 000 тисяч гри. Обставини, що встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2018 року, на думку позивача дають підстави вважати, що відчуження спільного майна подружжя здійснено [PERSON] з метою позбавлення позивача права на його поділ. Проте, такі дії на думку позивача є протиправними, оскільки транспортний засіб придбаний подружжям під час перебування у шлюбі, тому він є спільною сумісною власністю, і кожна зі сторін має рівні права на нього. Проте, [PERSON] без згоди [PERSON] , з метою уникнути розподілу майна подружжя, здійснила відчуження спільного майна без згоди позивача, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 1/2 частини вартості автомобілю марки PEUGEOT 107, (2011 року випуску). Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 02.06.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.09.2020 прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі. 06.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідачки [PERSON] , в якому та зазначила, що заява не підлягає розгляду оскільки підписана особою, яка не має права її підписувати. З наданих позивачем доказів вбачається, що спір вже вирішено судом і в задоволенні позовних вимог про поділ автомобіля відмовлено. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що автомобіль є спільним майном подружжя. 30.03.2022 справа передана до Октябрського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану». 06.12.2022 справи прийнята до провадження суддею Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.02.2023 справу передано на розгляд Фрунзенському районному суду м.Харкова. 23.03.2023 справа надійшла у провадження Фрунзенського районного суду м.Харкова. Ухвалою суду від 24.03.2023 року справа прийнята до розгляду Фрунзенським районним судом м.Харкова, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.07.2023 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. 16.10.2023 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Ястребова Є.Б. подала клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення у справі судової авто-товарознавчої експертизи для вирішення питання щодо ринкової вартості автомобіля «PEUGEOT 107» (2011 року випуску), сірого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . У випадку відмови [PERSON] надати для огляду автомобіль, надати експерту дозвіл провести експертизу та визначити вартість спірного автомобіля без огляду та встановити вартість по технічним характеристикам подібних автомобілів. Ухвалою суду від 30.11.2023 року задоволене клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Ястребової Є.Б. про повернення до стадії підготовчого провадження та постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини майна придбаного в шлюбі. Ухвалою суду від 30.11.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 30.11.2023 року за клопотанням сторони позивача призначено по цивільній справі № 645/2902/20 судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення експерта поставлене питання: яка ринкова вартість на день продажу 25 січня 2018 року, автомобіля «PEUGEOT 107» (2011 року випуску), сірого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 06.02.2024 року поновлено провадження у справі в зв`язку із надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи № 25761 (головуючим клопотання отримане 15.01.2024). Ухвалою суду від 15.02.2024 року роз`яснено судовому експерту, що у разі ненадання автомобіля «PEUGEOT 107», 2011 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , для огляду, та відсутності інформації, необхідної для проведення дослідження вищеозначеного автомобіля, яка перелічена у п. З клопотання есперта, згідно ухвалі суду від 30.11.2023 року, він має право розрахувати середню ринкову вартість подібного автомобіля «Peugeot 107», 2011 року випуску, на підставі даних наведених у договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 6896/18/001858 від 25.01.2018 року. 18.03.2024 року до суду надійшов висновок експерта № 25761 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складений 12.03.2024 року. Ухвалою суду від 19.03.2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 09.04.2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Ястребова Є.Б. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини майна придбаного в шлюбі. При визначенні суми компенсації просила суд керуватися висновком експерта № 25761 в частині встановлення середньої ринкової вартості автомобіля на час проведення експертизи. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Гончаренко О.В. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, з тих підстав що правовідносини сторін вже були предметом судового розгляду у справі № 645/1887/17 і спір про поділ майна колишнього подружжя вже вирішено, тому наявні всі підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Також, представник відповідачки вказав на те, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Однак позивачем не доведено, що відповідачка здійснила відчуження спірного автомобіля чи використала його на свій розсуд проти волі позивача і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.Окрім того представник зазначив, що стороною позивача не подано заяви про збільшення позовних вимог, тому при задоволенні позову суду слід врахувати первісні позовні вимоги про стягнення з відповідачки 35\~000,00 грн. Третя особа [PERSON] засобом поштового зв`язку направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За результатом розгляду даної справи суд приходить до наступних висновків. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.09.2018 року (справа № 645/1887/17) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 14.02.2003 року і рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.08.2016 року шлюб між ними розірвано. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до даних Регіонального сервісного центру в Харківській області від 27.12.2017 р., на ім`я [PERSON] 18.10.2011 р. був зареєстрований автомобіль марки PEUGEOT 107, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 14). Тобто, вказаний автомобіль був придбаний в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Згідно з договором купівлі-продажу від 25.01.2018 р., власником автомобіля PEUGEOT 107, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , є третя особа [PERSON] (т. 1 а.с. 15, 164). Хто на час розгляду є власником вказаного автомобілю суду не повідомлено, оскільки клопотання про витребування такої інформації сторони справи не заявили. Однак, для цілей розгляду даної справи саме в мажах вимог позивача про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини майна придбаного в шлюбі, суд не вбачає, що відсутність такої інформації у справі зможе суттєво вплинути на висновки суду. Відповідачка [PERSON] у своєму відзиві стверджувала, що рішенням суду у справі № 645/1887/17 спір про поділ майна колишнього подружжя вже вирішено, тому наявні всі підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Касаційний цивільний суд (постанова від 22.05.2019 у справі\~№ 640/7778/18)\~роз`яснив,\~що позови\~вважаються тотожними,\~якщо в\~них одночасно\~збігаються сторони,\~підстави та\~предмет спору,\~тобто коли\~позови повністю\~збігаються за\~складом учасників\~цивільного процесу,\~матеріально-правовими\~вимогами та\~обставинами,\~що обґрунтовують\~звернення до\~суду. Нетотожність хоча\~б одного\~із цих\~чинників не\~перешкоджає повторному\~зверненню до\~суду заінтересованих\~осіб за\~вирішенням спору. У розумінні\~цивільного процесуального\~закону предмет\~позову -\~це матеріально-правова\~вимога позивача\~до відповідача,\~стосовно якої\~він просить\~ухвалити судове\~рішення. ВС зауважив, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Таким чином, з доводами відповідачки щодо застосування судом п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд не погоджується з огляду на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.09.2018 року (справа № 645/1887/17) у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на частину автомобілів подружжя було відмовлено з тих підстав, що вказані транспортні засоби на час розгляду справи належать іншим особам. Так, обравши інший спосіб захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому не ставить питання про визнання за ним права власності на спірний автомобіль, а просить суд про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини майна придбаного в шлюбі, тобто підстави позову не є ідентичними. Також відповідачка\~посилалася на\~те,\~що рішенням\~Фрунзенського районного\~суду м.Харкова\~від 13.05.2021\~року (справа\~№645/4454/17)\~ позов\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення суми\~боргу ухвалено\~задовольнити частково та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 138 224,27 грн. У задоволенні позовних вимог до [PERSON] суд відмовив. У вказаній справі суд дійшов висновку, про що чітко зазначив у мотивувальній частині рішення, що само по собі визнання за [PERSON] права власності на частки квартири [ADDRESS] та факт знаходження у шлюбі на момент отримання [PERSON] коштів від своєї матері [PERSON] , не породжує солідарного обов`язку [PERSON] нарівні із [PERSON] перед позичальником [PERSON] . Таким чином, встановлені судом в межах розгляду справи №645/4454/17 обставини, не можуть вплинути на висновки суду при розгляді справа № 645/2902/20. За клопотанням сторони позивача судом була призначена судова авто-товарознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта № 25761 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі № 645/2902/20, складеного 12.03.2024 року, середня ринкова вартість автомобілю PEUGEOT 107, 2011 року випуску, на час проведення експертизи 12.03.2024 року, згідно характеристик, наведених у договорі купівлі-продажу транспортного засобу 6896/18/001858 від 25.01.2018 року становить 147\~388, 80 грн; середня ринкова вартість автомобілю PEUGEOT 107, 2011 року випуску, на день його продажу 25.01.2018 року, згідно характеристик, наведених у договорі купівлі-продажу транспортного засобу 6896/18/001858 від 25.01.2018 року становить 126 718, 96 грн (т. 2 а.с. 152-158). Відповідно до частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Згідно з частиною третьою\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною четвертою\~статті 65 СК України\~передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до частини першої\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.\~Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У своєму відзиві, який відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, є заявою по суті справи, в яких учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, відповідачка [PERSON] зазначила, що продаж автомобіля нею було здійснено в зв`язку із необхідністю погашення боргу подружжя, що підтверджено матеріалами справи № 645/4454/17. Проте, у рішенні Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.05.2021 року (справа №645/4454/17) встановлено, що доказів на підтвердження обов`язку сплати боргу [PERSON] позивач не надала, в зв`язку із чим суд відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині у повному обсязі. Таким чином, відсутність боргу подружжя прямо встановлена рішенням суду. Відповідно до абз.1, 2 п. 30 ППВСУ № 11 від 21.12.2007 року рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК . У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Доказів того, що позивач [PERSON] при відчуженні [PERSON] спірного автомобілю надав свою згоду на таке відчуження матеріали справи не містять та не підтверджуються самим позивачем. З підстав зазначених вище в цьому рішенні, суд не погоджується з позивачкою, що кошти від реалізації нею автомобіля PEUGEOT 107 використані на потреби сім`ї, для сплати боргу саме подружжя. Отже, вартість майна подружжя, в даному випадку - автомобіля PEUGEOT 107, відчуженого відповідачкою без згоди позивача суд має врахувати при поділі цього майна. Сторона відповідача наполягала на тому, що визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд має керуватися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу, а позивачем не виконані вимоги ч. 3 ст. 49 ЦПК України для збільшення позовних вимог. Однак, при розгляді даної справи суд враховує, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний, в тому числі враховуючи сталу практику з цього питання Верховного Суду, врахувати дійсну вартість майна. Так, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Звертаючись до суду з позовом, сторона позивача на обґрунтування вартості спірного автомобіля заявила клопотання про проведення у справі судової авто-товарознавчої експертизи, висновки якої викладені судом вище в даному рішенні. Тобто позивач сподівався на те, що його права будуть відновлені після встановлення дійсної вартості спірного майна подружжя на час розгляду справи. При розгляді даної справи суд враховує також позицію Великої палати Верховного суду, викладену в постанові від 10.04.2024 \~у справі № 496/1059/18, згідно з якою відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved