Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення у відсутність спору про право, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла її рідна матір [PERSON] , яка з 26.05.1979 року і до дня своєї смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком заявниці - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області площею 5,2352 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222987000-04-003-0122, яка належала матері на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №564614 від 14.05.2007 року та на земельну ділянку площею 0,382 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222987000-03-001-0403, яка належала їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №583575 від 14.05.2007 року. 24.01.2006 року мати на випадок своєї смерті склала заповіт на користь її сестри [PERSON] заповіт на земельну частку (пай) у розмірі 6,10 га на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, на який вона мала право згідно сертифікату серії ДП №0384685. Після смерті матері земля на території Шолохівської сільської ради була розпайована, і матері належали вже конкретні земельні ділянки з кадастровим номером 1222987000-04-003-0122 та з кадастровим номером 1222987000-03-001-0403, які не були зазначені в заповіті матері і на які заповіт не розповсюджується. 14 травня 2007 року головою Нікопольської райдержадміністрації після розпакування земель на ім`я [PERSON] були видані Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №564614 площею 5,2352 серії та серії ЯГ №583575 на земельну ділянку площею 0,382 га на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222987000-04-003-0122 та з кадастровим номером 1222987000-03-001-0403. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері були: її батько [PERSON] , її сестра [PERSON] , а також вона. На час смерті матері разом з нею постійно проживав та був зареєстрований в с. Миронівка Нікопольського району Дніпропетровської області в житловому будинку [ADDRESS] їхній батько [PERSON] . Вона на час смерті матері постійно проживала разом з матір`ю та батьком в якості члена їх сім`ї за місцем їх реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] , але була зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України він та вона вважаються такими, що прийняли спадщину, що відкрилася після смерті її матері [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вона не подавала заяви про відмову від спадщини. Але вона та її сестра [PERSON] протягом встановленого законом строку не зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері. [PERSON] на час смерті їхньої матері разом з нею не проживала і не була зареєстрована разом з нею за однією адресою, вона постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, її сестра [PERSON] не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті матері і до дня своєї смерті вона на неї не претендувала. [INFO] її сестра [PERSON] померла. Таким чином, спору про права у них не було і на даний час немає. Спадщину,\~що залишилася\~після смерті\~матері [PERSON] \~прийняли в\~рівних частках:\~1/2\~та 1/2\~вона та\~її батько\~ [PERSON] в порядку спадкування за законом, як спадкоємці першої черги за законом, які не зверталися з заявою про відмову від спадщини. [INFO] її батько [PERSON] також помер. На свою земельну ділянку батько склав заповіт на користь її сина, який вже оформив на неї свої спадкові права. Таким чином, після смерті матері вона придбала право власності на 1/2 частку спадкового майна, що залишилася після її смерті в порядку спадкування за законом відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Протягом всього минулого часу після смерті матері у неї ні з кім не було і на даний час також немає спору про право. 26 квітня 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 26 квітня 2022 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що адреса її зареєстрованого місця проживання на час смерті матері не співпадає з місцем її реєстрації, тобто не надано доказів її сумісного з нею проживання на час відкриття спадщини, а також те, що нею не була подана заява про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. Тому вона змушена звернутися до суду з вказаною заявою в зв`язку з тим, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її майнових прав на спадкове майно, що залишилось після її смерті. Заявниця та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Територіальна громада м. Покров в особі виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши заявницю та її предсатавника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Шолоховської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №3 (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьками заявниці [PERSON] є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС м. Лангепас Тюменської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 грудня 1997 року. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Згідно заповіту від 24.01.2006 року, посвідченого секретарем виконкому Шолоховської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належна їй ділянка землі (пай) у розмірі 6,10га, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Б.Хмельницький», заповіла [PERSON] (а.с.12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №564614, на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації №646-р від 20.07.2006р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5.2352 га, розташованої на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222987000-04-003-0122 (а.с.16). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №583575, на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації №646-р від 20.07.2006р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.382 га, розташованої на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222987000-03-001-0403 (а.с.17). Згідно свідоцтва\~про народження\~Серії [NUMBER] ,\~батьками сестри\~заявниці [PERSON] ,\~ [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 січня 2010 року. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.14). [INFO] померла сестра заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №435 (а.с.15). Згідно довідки №100 від 19.07.2021 року про останнє місце проживання померлого та осіб, які проживали й були зареєстровані з ним на день смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.09.1999 року до 04.01.2007 року. На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого Шолохівським сільвідділом ЗАГС Нікопольського району, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 травня 1979 року. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.19). [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шолоховською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №65 (а.с.20). Згідно Акту про фактичне місце проживання від 19.07.2021 року, [PERSON] дійсно проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , зі своєю матір`ю [PERSON] по день її смерті [INFO] і по теперішній час проживає за вищевказаною адресою без реєстрації. Зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68845634 від 26.04.2022 року, приватним нотаріусом Бойко Л.П. заведена спадкова справа №110/2022. Спадкодавець [PERSON] (а.с.22). 26 квітня 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 26 квітня 2022 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що адреса її зареєстрованого місця проживання на час смерті матері не співпадає з місцем її реєстрації, тобто не надано доказів її сумісного з нею проживання на час відкриття спадщини, а також те, що нею не була подана заява про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку (а.с.24). Факт того, що [PERSON] дійсно проживала без реєстрації разом зі своєю матір`ю [PERSON] до дня її смерті за адресою [ADDRESS] , після чого залишилась проживати в цьому будинку також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитаний в судовому засіданні\~свідок\~ [PERSON] надав показання, згідно яких повідомив, що він знав [PERSON] , яка проживала зі своїм чоловіком та дітьми. Вони з одного села. Заявниця жила зі своєю матір`ю до дня її смерті. [PERSON] померла в січні 2007 року. Окрім цього, допитаний в судовому засіданні\~свідок\~ [PERSON] надав показання, згідно яких повідомив, що він сусід. Йому відомо, що [PERSON] проживала зі своєю матір`ю [PERSON] до дня її смерті по [ADDRESS] . Окрім цього, допитана в судовому засіданні\~свідок\~ [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вони з одного села. Вона знала [PERSON] , яка проживала зі своїм чоловіком та дітьми. [PERSON] жила зі своєю матір`ю до дня її смерті. [PERSON] померла в січні 2007 року. Встановлення факту постійного проживання заявниці однією сім`єю разом зі своєю матір`ю [PERSON] має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її майнових прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що заявниця придбала право власності на 1/2 частку спадкового майна, що залишилася після смерті своєї матері в порядку спадкування за законом відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №68845601 від 26.04.2022 року, приватним нотаріусом Бойко Л.П. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.46). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЩІК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №750/12880/19. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону, встановлюється з метою отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину за законом та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення у відсутність спору про право, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved