Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що 04 вересня 2020 року між нею та відповідачем [PERSON] у Іванівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №55 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . За п`ять місяців до народження дитини відповідач залишив позивачку, після народження сина він не проявив ніякої ініціативи, щоб побачити його, не надавав будь якої підтримки як до народження дитини так і після. [PERSON] подала заяву до Іванівського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу з відповідачем. З дня народження дитини [INFO] включно по сьогоднішній день відповідач - [PERSON] повністю самоусунувся від покладених на нього законом батьківських обов`язків. На протязі тривалого часу він не приймає участі в житті сина, не цікавиться його розвитком, станом здоров`я, не піклується про нього, не надає допомоги на утримання. З цих підстав позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату судового розгляду, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Представник Служби у справах дітей Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області, висновок органу опіки і піклування підтримує у повному обсязі. Так, згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с. 9) його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами зареєстрований шлюб 04 вересня 2020 року у Іванівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 55 (а.с. 8), позивачем подано заяву до Іванівського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу з відповідачем. Згідно змісту висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області від 24.04.2024 року № 90 служба у справах дітей вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Згідно ст.164 СК України, батько і мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В свою чергу, відповідач своєю заявою позовні вимоги визнала, що додатково підтверджує небажання приймати участь у житті свого сина. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач, протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку свого сина та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання належної освіти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, остання не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до власної дитини та взагалі самоусунувся і не спілкується з сином, тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , оскільки це не суперечить інтересам дитини. Суд відмічає, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 169 СК України, відповідач, у разі зміни поведінки, способу життя та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн. (а.с.1). Таким чином, на підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved