Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

У поданій в суд заяві позивач [PERSON] просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, визначених рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати їх у розмірі 1/8 частки його заробітку. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що на даний час в нього змінився сімейний стан, уклавши 02 грудня 2023 року шлюб з [PERSON] , якої є від попереднього шлюбу двоє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які перебувають на нього утриманні. стягнення аліментів погіршило його матеріальне становище, проте його повнолітня дочка [PERSON] на даний час проживає у Республіці Чехія, працевлаштована та отримує стабільний дохід, тому має можливість забезпечувати свої потреби. Сторони у судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву відповідачка не подавала. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи стягнення з 04 серпня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Положення частини 1 ст.192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Позивач належних та допустимих у розумінні ст.77-78 ЦПК України доказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, через що він немає змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не надав, зводячи свої позовні вимоги лише до наявності на його утриманні дружини та її неповнолітніх дітей, що є помилковим. А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Крім того, переконливих доказів на підтвердження обставин працевлаштування та отримання [PERSON] будь-яких доходів позивач не надав, а обставини неодноразового перетину нею кордону існували на час винесення заочного рішення суду від 27 вересня 2023 року, з яким позивач погодився і не звертався з відповідними заявами про перегляд цього рішення. Суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, позивач є працездатною особою та отримує дохід та має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів за встановлених обставин справи негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач свої позовні вимоги не довів, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed