Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Зміст позовних вимог У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О., в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на нерухоме майно, а саме на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Під час підготовчого розгляду справи за клопотанням позивача змінено неналежного відповідача Деснянську районну в місті Києві державної адміністрації на належного - Київську міську раду. Також стороною позивача було подано заяву про зміну предмета позову, яка прийнята судом до розгляду, та в якій позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом після смерті [PERSON] . Вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] останній перебував у процесі прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , як його двоюрідний дід. До спадкової маси після померлого [PERSON] належить, зокрема, квартира [ADDRESS] , яка належала останньому на праві власності. [PERSON] , у порядку спадкової трансмісії прийняв право на спадщину від померлого [PERSON] , який у свою чергу прийняв спадщину, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] та яка належала на праві власності померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2015, однак не встиг оформити своїх прав. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2023, державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлюючих документів про право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] , а саме оригінал свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради 05.11.1999, розпорядження № 4102. Позивач вважає законними свої вимоги щодо визнання за ним права власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом після смерті [PERSON] . Відзив на позовну заяву Представник Київської міської ради просить суд ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства, зазначаючи, що спадкову трансмісію не можна ототожнювати зі спадкуванням за правом представлення. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший в три місяці, він подовжується до трьох місяців. Отже, якщо спадкоємець, закликаний до спадкування за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, але до закінчення шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, в цьому випадку належне спадкоємцю право на спадщину разом з іншими його правами і обов`язками переходить до його спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії видається за місцем відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 липня 2023 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на частину квартири [ADDRESS] . Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. 18 жовтня 2024 року від представника Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд замінити первісного відповідача Деснянську районну в місті Києві державної адміністрації на належного - Київську міську раду. 24 жовтня 2023 року від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача, в якому позивач просить замінити первісного відповідача Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію належним відповідачем - Київською міською радою. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року клопотання відповідача, Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про заміну відповідача залишено без розгляду. Клопотання позивача, [PERSON] , про заміну відповідача задоволено. Замінено первісного відповідача, Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію, у справі № 754/14237/23 на належного відповідача: Київську міську раду. 18 грудня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. 28 лютого 2024 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову та клопотання про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року заяву про зміну предмета позову, подану представником позивача [PERSON] - адвокатом Роспотнюком Владиславом Олександровичем, прийнято до розгляду. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на заяву про зміну предмета позову. Клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Роспотнюка Владислава Олександровича про витребування доказів задоволено. Витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 831/2015, заведеної після померлої [PERSON] . Витребувано від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 90/2020, заведеної після померлого [PERSON] ; належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 948/2021, заведеної після померлого [PERSON] . 26 березня 2024 року від Першої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 831/2015, заведеної після померлої [PERSON] . 29 березня 2024 року від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 948/2021, заведеної після померлого [PERSON] . 29 квітня 2024 року від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 90/2020, заведеної після померлого [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач та третя особа до суду не з`явилися, клопотання про відкладення судового розгляду не заявлялося. Відповідач та третя особа повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради 05.11.1999, на підставі розпорядження № 4102 від 05.11.1999 [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належала квартира [ADDRESS] (а.с. 174 т. І). [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 7393 від 27.04.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2015, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 163 т. І). [PERSON] була матір`ю [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] успадкував, у тому числі частки квартири [ADDRESS] (загальна площа 31,4 кв.м.), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.11.2015 (а.с. 192 т. І). [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 764 від 01.04.2020, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00026118381 від 07.04.2020 (а.с.116 (на звороті), 117 т. І). 07 квітня 2020 року за заявою [PERSON] № 238 Третьою київської державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 90/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . [PERSON] був двоюрідним онуком [PERSON] . Із заявою щодо прийняття майна померлого [INFO] [PERSON] до Третьої київської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] (заява від 14.04.2020, надійшла 06.06.2020 № 341). Листом № 936/02-14 від 30.07.2020 державний нотаріус Третьої київської державної нотаріальної контори повідомила [PERSON] , що нею не підтверджено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини щодо майна [PERSON] . [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою про встановлення юридичного факту. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2020 у справі № 754/12108/20 позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Також до Третьої київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] (заява № 509 від 21.08.2020). Листом № 1148/02-14 від 21.08.2020 державний нотаріус Третьої київської державної нотаріальної контори повідомила [PERSON] , що ним не підтверджено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини щодо майна [PERSON] . [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2021 у справі № 755/17544/20 заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Крім того, до Третьої київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] (заява від 01.10.2020). Листом № 05/02-14 від 08.01.2021 державний нотаріус Третьої київської державної нотаріальної контори повідомив [PERSON] , що ним пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також не підтверджено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини щодо майна [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27.12.2022 у справі № 754/17588/20, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.06.2023, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання спадкоємцем відмовлено. [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 1958 від 29.10.2021, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2021, виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 30 листопада 2021 року за заявою [PERSON] № 3078 Чотирнадцятою київської державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 948/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . [PERSON] є сином [PERSON] . Також у вказаній заяві зазначено, що спадкоємцями за законом є дружина померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON] . Заявами від 14.06.2022 [PERSON] та [PERSON] відмовились від права на прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . 19.07.2023 [PERSON] подав заяву до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори в рамках спадкової справи № 948/2021, в якій зазначає, що на день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається, в тому числі з квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його двоюрідний дід - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Майно позивач приймає (а.с. 88 т. ІІ). 19.07.2023 державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 7-203, на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Квартира складається з однієї кімнати: загальною площею - 31,4 кв. м., житловою площею - 15,5 кв. м. 1/2 частина квартири належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою 09 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7-514, Дублікат якого виданий Першою київською державною нотаріальною конторою 27 травня 2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 7-128 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису про право власності: 11959285 від 09 листопада 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 770995780000, [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його двоюрідний дід - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 89 т. ІІ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1971/02-31 від 19.07.2023, державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документи, які посвідчують право власності спадкодавця на частину квартири [ADDRESS] відсутні (а.с. 92 т. ІІ). Норми права та мотиви суду Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті (трансмітент), до його спадкоємців (трансміссар), тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента. Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки. Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки - він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті. Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19 та від 28 лютого 2024 року у справі № 495/6360/19. [PERSON] , який помер [INFO] , заповіту не залишив. Спадкоємцем [PERSON] був його двоюрідний дід [PERSON] , за заявою якого Третьою київської державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 90/2020. Інші спадкоємці щодо майна померлого [INFO] [PERSON] відсутні. [PERSON] помер [INFO] , заповіту не залишив. З матеріалів спадкової справи № 948/2021 вбачається, що єдиним спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є його син - [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а також прийняв спадщину в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] . До спадкової маси після смерті [PERSON] , яку мав успадкувати [PERSON] , зокрема, входить квартира [ADDRESS] , 1/2 частина якої належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2015, та частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради 05.11.1999, виданого на підставі розпорядження № 4102 від 05.11.1999. [PERSON] успадкував частини квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2015, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 7-203, від 19.07.2023. Водночас, державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради 05.11.1999, виданого на підставі розпорядження № 4102 від 05.11.1999 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. А у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Позивач не може оформити право власності на частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись майном. Позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом після смерті [PERSON] , яку мав успадкувати [PERSON] , ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved