Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Вендичанської селищної ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки. [PERSON] заповітів не залишав, вона є спадкоємцем за законом першої черги. Іншим спадкоємцем за законом є її брат - син спадкодавця [PERSON] , який на частку у спадковому майні не претендує та звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний термін вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала, що батько та мати проживали у цивільному шлюбі, який не був зареєстрованим у органах ДРАЦС, а відтак мати не може спадкувати у першій черзі, як дружина. У зв`язку з цим, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернувся до суду з даним позовом. Просила визначити їй додатковий строк один місяць для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Ухвалою від 23.05.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №16/2022, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 10.06.2024 підготовче засідання було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці. 27.06.2024 позивач в підготовче засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (зворот а.с.2). Відповідач копію ухвали від 23.05.2024 та доданих до неї документів отримав 24.05.2024, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд\~справи у\~його відсутності,\~позов визнав\~у повному\~обсязі(а.с.35). Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Лучинчик Могилів-Подільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок з кадастровими номерами 0522884000:05:002:0210, 0522884000:05:004:0320 площею 0,0626 га та 3,5715 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лучинчицької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.11-13). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68780027 від 07.04.2022, [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав (а.с.20-24). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Із свідоцтва про народження позивача (а.с.9), довідки старости Лучинчицького старостинського округу від 11.02.2022 №40 (а.с.10), слідує, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Іншим спадкоємцем є її брат [PERSON] . Із оглянутої\~в судовому\~засіданні спадкової\~справи №16/2022,\~заведеної щодо\~майна померлого\~ [INFO] [PERSON] ,\~вбачається,\~що спадщину після його смерті ніхто не прийняв. [PERSON] 22 травня 2024 року подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Державним нотаріусом 19 жовтня 2023 року позивачу відмовлено в посвідченні свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв`язку з пропуском ним строку для її прийняття (а.с. 17). Згідно з положеннями ст.ст. 1269 (в редакції станом на 27.09.2018), 1270\~ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, у шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, через те, що, вважала, що спадщину після смерті батька прийме її мати, яка постійно проживала та була зареєстрованою із ним за однією адресою. Проте, як пізніше стало відомо, [PERSON] не перебувала із спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, а тому не має права спадкувати у першій черзі як дружина (а.с.10). Вказана обставина свідчить про поважність пропуску позивачем строків для прийняття спадщини. Згідно із ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] своєчасно не прийняла спадщину з поважних причин, а тому, враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю, будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, інший спадкоємець за законом не претендує на спадкове майно, про що написав відповідну заяву, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , терміном один місяць з дня вступу рішення в законну силу. Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 5, 6\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Приймаючи дане рішення, суд керується також принципом «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд, при винесенні даного рішення, враховує застосовуваний ним захід та переслідувану мету, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved