Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

07.06.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 22.12.2011 зроблено відповідний актовий запис за №8697. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на яку померлий мав право за життя, як спадкоємець [PERSON] . На час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , де разом з ним з 2009 року проживала позивачка [PERSON] , починаючи з того часу як він повернувся з місць позбавлення волі та до самої смерті, здійснюючи за ним догляд. Померлий [PERSON] заповіту не залишив, а тому на теперішній час позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після його смерті. Для отримання спадщини вона звернулася до держаного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В., яка постановою від 14.12.2022 відмовила у вчиненні нотаріальної дії, обґрунтувавши це тим, що спадкоємиця, не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою та пропустила шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] для реалізації своїх спадкових прав вимушена звернутися до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області її заява про встановлення факту, що має юридичне значення залишена без розгляду. Ухвалою суду від 28.06.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 26.07.2023. Ухвалою суду від 28.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.02.2024. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Сидоренко О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Від представника Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити, обґрунтовуючи це тим, що спеціалісти міської ради здійснювали виїзди за адресою: [ADDRESS] , та встановили, що земельна ділянка перебуває у занедбаному стані, заросла бур`янами та чагарником, в будинку пошкоджені дах, вікна та двері, а тому в такому будинку проживати неможливо. Вважає, що такими діями позивач вводить суд в оману, так як будь-яких підтверджуючих документів стосовно проживання нею за цією адресою до позовної заяви не долучено. Третя особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора про час та місце розгляду прави повідомлена належним чином. Представником до суду надано заяву прослухання справи за відсутності представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача та позивачки, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] , доводиться рідною сестрою по матері [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у м. Дніпропетровську, про що відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 22.12.2011 зроблено відповідний актовий запис за №8697. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку у [ADDRESS] . Як видно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76845433 від 03.05.2024 року заведена спадкова справа №70007105 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76845460 від 03.05.2024 року, [PERSON] заповіт або спадковий договір на випадок смерті не залишив. Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. постановою від 14.12.2022 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю факту прийняття спадщини спадкоємицею [PERSON] , яка не подала заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, яка не проживала та не була зареєстрована з померлим за однією адресою на день його смерті. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених в рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини. Згідно довідки ЦНАП Підгородненської міської ради вих.№345 від 28.11.2022 померлий 19.11.2011 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17.09.1996 року, знятий з реєстрації 05.06.2012, на момент смерті протягом 6 місяців разом з ним зареєстрованих осіб не було. Тобто на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка [PERSON] не була зареєстрована разом з ним за однією адресою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що знають [PERSON] тривалий час. Померлий [PERSON] є її рідним братом по матері, який дуже сильно хворів. [PERSON] до смерті брата проживала з ним в м.Підгородне та доглядала його,а в м.Новомосковську на той час вони її майже не бачили. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання особи не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем (спадкодавцем), оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані суду та оцінені ним. Так, вирішуючи позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем, суд виходить з того, що за змістом норм чинного процесуального законодавства (ст.ст.293, 315 ЦПК України), якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо ж між сторонами правовідносин із встановлення такого факту вбачається спір про право, питання про його встановлення вирішується в порядку позовного провадження. Схожі за змістом роз`яснення надано у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року по справі №521/19930/19. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. До таких висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 12 листопада 2020 року по справі №750/12880/19. При вирішенні судом позовних вимог про встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем необхідно враховувати, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №404/2163/16-ц, від 10 січня 2019 року по справі №484/747/17, від 01 липня 2020 року по справі №222/1109/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №643/16216/17, від 21 липня 2021 року по справі №706/874/18, від 07 червня 2022 року по справі №175/4514/20, від 07 червня 2023 року по справі №227/5018/21. Стосовно обставин спірних правовідносин сторін, то судом в ході розгляду справи на підставі досліджених доказів та показань свідків встановлено, що хоча позивачка та її брат були зареєстрованими за різними адресами, однак вона фактично проживала разом з братом до самої його смерті та доглядала за ним. За таких обставин позовна вимога про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є обґрунтованою та доведеною, а отже підлягає задоволенню.

Outcome: approved