Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу (а. с. 2-3). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 02 червня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Впродовж спільного життя шлюб виявився невдалим, у зв`язку з тим, що сторони втратили взаєморозуміння. З 2017 року шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, у зв`язку з розходження поглядів на життя, сторони з 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Таким чином, позивачка дійшла висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливими, у зв`язку з чим звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Позивачка та її представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, але до суду від представника позивачки надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Крім того, представник позивачки просив суд не надавати сторонам строк для примирення, про що зазначив у позовній заяві, поданій до суду. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити без надання строку для примирення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 02 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] (а. с. 10-11), позивачкою у справі, та [PERSON] (а. с. 12-13, 32-33, 34), відповідачем у справі, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 44 (а. с. 4). Сторони мають малолітню дитину неповнолітню дитину [PERSON] (а. с. 6, 7, 8), [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади № 2022/000380767 від 19 серпня 2022 року, сформованого за запитом Арцизької міської ради, паспорту громадянки України серії [NUMBER] від 09 квітня 2013 року, виданого Арцизьким РС ГУДМС України в Одеській області, акту обстеження умов проживання від 05 січня 2024 року, сформованого начальником служби у справах дітей [PERSON] неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за однією адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , позивачкою у справі, а саме: [ADDRESS] (а. с. 8, 9, 10-11). Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносин не підтримують. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище « [PERSON] », позивачка не виявила бажання після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначив представник позивачки у позовній заяві, поданій до суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивачки. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абзацом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі статей 56, 104, 110-113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved