Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в сумі 69229,84 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2021 на підставі кредитного договору № 1002005118401 АТ "Перший український міжнародний банк" (далі - АТ "ПУМБ") видало [PERSON] кредит у сумі 40000 грн. Відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань, тому за нею станом на 01.02.2024 рахується заборгованість в розмірі 69229,84 грн, з яких: 34993,59 грн заборгованість за кредитом; 5,47 грн заборгованість процентами; 34230,78 грн заборгованість за комісією. Їй було направлено письмову вимогу про необхідність погасити заборгованість, однак така погашена не була, що послужило підставою для звенення до суду з даним позовом. Відповідачка подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог та покласти на відповідача судові витрати. Свою позицію мотивувала тим, що на підтвердження наявності заборгованості позивач посилається, зокрема, на кредитний договір (заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування), витяг з публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування та розрахунок заборгованості. Проте такі не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог. Так, копія заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, яка додана до позовної заяви та представлена позивачем як укладений кредитний договір, не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України, оскільки для укладення договору обов`язковим елементом є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якої підтверджується доданими до позовної заяви документами та свідчить про відсутність договору між сторонами. Отже, копія заяви не підтверджує факту укладення кредитного договору в письмовій формі як того вимагають норми закону, не містить підпису позичальника та є лише електронною формою документа без обов`язкових умов та реквізитів задля набрання ним юридичної форми. Розрахунки заборгованості, додані до позовної заяви, також не можуть підтверджувати існування боргу, оскільки вони не є первинними обліковими бухгалтерськими документами, не відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та відповідно не можуть підтверджувати існування тих чи інших операцій. Також позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в частині нарахування процентів і комісії, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Витяг з публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування. Однак цей Витяг не засвідчений належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Зміст представленого суду Витягу повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Що стосується комісії за кредитом у розмірі 34230,78 грн, то її нарахування та стягнення є незаконним, оскільки установлена в договорі комісія є не платою за користування кредитом, а супутньою послугою за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому, встановивши в кредитному договорі сплату комісії, кредитор не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Отже, кредитор нараховував, а боржник мав сплачувати комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку, що є незаконним. Представник позивача в системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив, у якій вказав, що 30.10.2021 [PERSON] звернулася до банку з метою отримання кредиту в сумі 40000,00 грн, підтвердженням чого є Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1002005118401, яка була підписана відповідачкою. Банк належним чином виконав свої зобов`язання та надав останній грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується платiжною iнструкцiєю. Тобто відповідачка погодилася із запропонованими умовами кредитування, підписавши заяву, грошові кошти отримала. У Заяві, яка підписана відповідачкою, зазначено, що позичальник беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування. Підписанням цієї заяви відповідачка також підтвердила, шо ознайомлена з ДКБО, цілком згодна з ним, умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім того, відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться детальні умови кредитування. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості підтверджує факт отримання грошових коштів, рух кредитних коштів та погашення заборгованості. Вказаний розрахунок складений відповідно вимог до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Піддаючи сумніву правильність розрахунку банку, відповідачка не надає суду власний контррозрахунок заборгованості. Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості, то така в розмірі 4,99 % обумовлена в самому ДКБО, на що погодилась відповідачка. В даному випадку [PERSON] не зверталася до суду з окремими позовними вимогами про визнання недійсним кредитного договору (або його частини), застосуванням наслідків недійсності правочину та/або перерахунку заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як у позовній заяві, так і у відповіді на відзив клопотав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позов, що описано вище. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 08 травня 2024 року відкрито провадження та призначено провести судове засідання за участю сторін. 15 та 17 травня 2024 року від відповідачки відповідно електронним та поштовим відправленням поступило клопотання про відкладення розгляду справи. 22 травня 2024 року в електронному вигляді, а 30 травня 2024 року поштовим відправленням від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву. 06 серпня 2024 року представник позивача в системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив, яка одночасно направлена поштовим відправленням [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: з метою надання банківських послуг АТ "ПУМБ" оголосив публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО) на умовах, вказаних у ній, яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ" (а.с. 11-16). 30 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ "ПУМБ" та була ознайомлена з основними умовами кредитування, надання споживачу споживчого кредиту, інформацією щодо орієнтованої реальної річної ставки, порядком повернення кредиту та інше, про що свідчить паспорт споживчого кредиту, який підписаний власноручним підписом відповідачки (а.с. 8). Отримавши інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, [PERSON] 30.10.2021 підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговуваннч фізичних осіб із АТ "ПУМБ". Відповідно до умов вказаної заяви, сторони погодили суму кредиту 40000,00 грн на загальні споживчі цілі. Строк 24 міс. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 4,99 %. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. Спосіб надання споживчого кредиту банківський переказ на рахунок [NUMBER] . Сума повернення кредиту ануїтентна (рівними платежами). У ДКБО передбачений графік платежів, в якому визначено платіжні періоди з 30.10.2021 по 30.10.2023. Сума платежу за розрахунковий період 3662,84 щомісяця та 2662,74 (останній платіж). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1996,00 грн щомісяця. Реквізити погашення заборгованості за споживчим кредитом: [NUMBER] (а.с. 6-7). Як вбачається із платіжної інструкції № TR.53257186.322430.8810 від 30.10.2021, на підставі вищевказаної заяви АТ "ПУМБ" перерахувало 40000,00 грн отримувачу платіжних послуг на рахунок [NUMBER] . Призначення платежу: надання кредитних коштів за договором № 1002005118401 від 30.10.2021 за позикою [PERSON] (а.с. 20). Випискою по особовому рахунку також підтверджується надання кредитних коштів [PERSON] у сумі 40000,00 грн за вищевказаним договором та їх зарахування на картковий рахунок [NUMBER] , який вказаний в заяві відповідачки (а.с. 23-24). У зв`язку з невиконанням умов кредитування за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 69229,84 грн, яка складається з: 34993,59 грн заборгованість за кредитом; 5,47 грн заборгованість процентами; 34230,78 грн заборгованість за комісією, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, з якого також вбачається факт часткового погашення заборгованості на суму 5624,62, яка зарахована на сплату комісії (а.с. 21-22). Про необхідність погасити наявну заборгованість АТ "ПУМБ" повідомляло відповідачку шляхом направлення відповідної вимоги (повідомлення) (а.с. 17-19). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Натомість відповідачка заперечує факт укладення з позивачем кредитного договору, безпідставність нарахування заборгованості, у тому числі комісії. Оцінка суду: суд, вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідо до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 30.10.2021 звернулася до АТ "ПУМБ" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим її було ознайомлено із основними умовами кредитування, порядком надання та повернення кредиту в АТ "ПУМБ", що підтверджується паспортом споживчого кредитування, де міститься особистий підпис відповідачки. Ознайомившись із умовами кредитування, остання цього ж дня власноруч підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій визначені основні погоджені сторонами умови кредитування, що підтверджує виникнення кредитних правовідносин між ними на визначених у заяві умовах та спростовує твердження відповідачки про те, що вона кредитний договір не укладала, такий не підписувала, тобто пропозицію не приймала. Доказів на підтвердження неналежності їй підпису у вказаній заяві [PERSON] не надала, будь-яких клопотань з цього приводу не заявляла. При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали справи дійсно не містять підтверджень про ознайомлення [PERSON] із долученою до позовної заяви публічною пропозицією АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб і що така є частиною укладеного кредитного договору, на що звернула увагу відповідачка, оскільки вона не містить підпису останньої. Не встановлено під час розгляду справи і те, що саме цю пропозицію розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з нею, підписуючи заяву на приєднання до ДКБО від 30.10.2021. Роздруківка ж із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), чого не спростовано позивачем під час розгляду справи. Суд також зазначає, що в даному спорі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"). Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин, оскільки публічна пропозиція АТ "ПУМБ", яка міститься в матеріалах даної справи, не містить підписів позичальниці, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви на приєднання від 30.10.2021. Проте, незважаючи на те, що публічна пропозиція не є частиною кредитного договору, суд вважає доведеною ту обставину, що кредитні правовідносини все ж таки виникли між сторонами на підставі заяви на приєднання до договору банківського обслуговування фізичних осіб від 30.10.2021, яка підписана сторонами, в тому числі і відповідачкою, та свідчить про акцепт пропозиці, в якій погоджені основні умови кредитування, порядок надання та повернення кредиту. На підставі вказаної заяви АТ "ПУМБ" на користь [PERSON] перерахувало кредит у сумі 40000,00 грн, на підтвердження чого позивач надав відповідне платіжне доручення та виписку по рахунку. Факт отримання кредитних коштів відповідачка не заперечила будь-якими доказами, як і не спростувала самого факту перерахування 40000 грн на вказаний в її заяві про приєднання до ДКБО рахунок. Тобто АТ "ПУМБ" свій обов`язок за кредитним договором виконав, натомість, як вказав позивач, [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 69229,84 грн, яка складається з: 34993,59 грн заборгованість за кредитом; 5,47 грн заборгованість процентами; 34230,78 грн. заборгованість за комісією. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно\~зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачкою не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у частині заборгованості за кредитом в розмірі 34993,59 грн (40000-5006,41), яка є складовою частиною загальної суми заборгованості, будь-якого контррозрахунку в цій частині вона суду не надала, а тільки заперечила щодо наявності будь-якої суми заборгованості, хоча, як встановлено вище, їй було надано кредит на суму 40000,00 грн, з яких вона погасила тільки 5006,41 грн (1666,51+1673,69+1666,21), що вбачається із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку. Щодо нарахованої суми заборгованості за відсотками в розмірі 5,47 грн, то правомірність нарахування такої прямо передбачено умовами заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб від 30.10.2021, де процентна ставка визначена в розмірі 0,01 %, з чим відповідачка погодилася. Щодо нарахованої суми заборгованості по комісії в розмірі 34230,78 грн, то суд зазначає таке. Як визначено в заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб від 30.10.2021, за обслуговування кредитної заборгованості визначено комісію в розмір 4,99 %, яка щомісяця становить 1996,00 грн. При цьому в заяві не зазначено конкретного переліку послуг кредитодався, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які встановлена щомісячна комісія. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». За обставин цієї справи п. 5 кредитного договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою\~ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Враховуючи наведене, суд вважає, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99% щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак, нарахування позивачем у даній справі заборгованості по комісії на суму 34230,78 грн є безпідставним. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови укладеного договору комплексного обслуговування фізичних осіб № 1002005118401 від 30.10.2021, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідачка не надала, не подала й будь-яких доказів на спростування користування перерахованими на її користь коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості в частині заборгованості по сумі кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ "ПУМБ" слід стягнути заборгованість в розмірі 34999,06 грн, яка складається з 34993,59 грн заборгованості за тілом кредиту, 5,47 грн заборгованості за процентами, задоволивши позовні вимоги в цій частині повністю. У задоволенні ж позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача комісії в розмірі 34230,78 грн слід відмовити, з вищевикладених мотивів. Таким чином, позов АТ "ПУБМ" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 4). Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідачки грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1224,64 грн (2422,40 * 34999,06 : 69229,84) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Інших витрат до стягнення не заявлялося. На підставі вищевикладеного, ст. 207, 509, 610, 625, 638, 1054, ЦК України, ст. 1, 11 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", та

Outcome: partial