Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Тихомиров Роман Леонідович, з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у гривнях, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення договору позики 5 103,80 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів до 22.04.2021 року. Відповідно до п. 2 договору позики сторони домовились, що позика повертається у строки та порядку визначеному у п. 6 договору позики, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. Згідно п. 6 Договору позики, сторони домовились що позика повертається частинами, згідно визначеного графіку до 22 числа кожного місяця з остаточним терміном погашення до 22.04.2021 року. Позивач (позикодавець) виконав свій обов`язок за Договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 5 103,80 доларів США, що підтверджується п. 10 договору позики, відповідно до якого підписанням договору позики відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 5 103,80 доларів США від представника позивача. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача щодо повернення суми позики за договором позики, 22.10.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу, що посвідчений 22.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., за реєстровим №836, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу належний йому на праві приватної власності транспортний засіб. Проте, відповідач, в порушення вищезазначених вимог цивільного законодавства та підпункту 6 пункту 6 договору позики, не виконує прийняті на себе зобов`язання що повернення позики, починаючи з 22 квітня 2021 року. Станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми позики складає 3589,40 доларів США. Крім того, пунктом 9 договору позики передбачено, що при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики, тобто у строки, зазначені у пункті 6 Договору позики, позичальник сплачує пеню в розмірі 10 (десять) процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу. Сума пені, що нарахована відповідачу до 24.02.2022 року в розмірі та порядку передбаченому пунктом 9 договору позики, складає 3\~589,40 доларів США. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики розмір 3% річних нарахованих за порушення зобов`язання з повернення позики до 24.02.2022 року складає 89,07 доларів США. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, станом на день звернення з позовом до суду складає 7 267,87 доларів США, в тому числі: - 3 589,40 доларів США - заборгованість за основною сумою позики; - 3 589,40 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення суми позики; - 89,07 доларів США - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України. Крім того, між позивачем та адвокатом Тихомировим Романом Леонідовичем укладено Договір про надання правової допомоги та додатковий договір до нього, якими врегульовано питання розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги. Отже, позивач, з врахуванням послуг вже наданих адвокатом та послуг, які прогнозовано будуть надані адвокатом у майбутньому очікує понести витрати на надання професійної правової допомоги в розмірі 9 000,00 гривень, в тому числі: аналіз документації та договірних відносин позивача та відповідача - 2000,00 гривень, підготовка позовної заяви - 6000,00 грн; формування та направлення позовної заяви до суду - 1000,00 грн. Розмір загальних судових витрат, що очікує понести позивач складає 11 844,64 гривень, в тому числі: - 2 844,64 гривень, сплачений судовий збір за подачу позову; - 9 000,00 гривень витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 7 267,87 доларів США та судові витрати в сумі 11 844,64 гривень. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягають, заперечень проти заочного розгляду справи не надали. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом надіслання на його адресу судових повісток-повідомлень, розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, відзив на позов не подав. Частина 1\~статті 280 ЦПК України\~передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави\~11\~розділу\~ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору позики від 22 жовтня 2020 року [PERSON] отримав від представника позикодавця [PERSON] - [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. 24.09.2020 року, грошові кошти в розмірі 144 947,00 гривень, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення договору 5\~103,80 доларів США. Позичальник [PERSON] зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів до 22.04.2021 року. Відповідно до п. 2 договору позики сторони домовились, що позика повертається у строки та порядку визначеному у п. 6 договору позики, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. Згідно п. 6 Договору позики, сторони домовились що позика повертається частинами, згідно визначеного графіку до 22 числа кожного місяця з остаточним терміном погашення до 22.04.2021 року. Позивач (позикодавець) виконав свій обов`язок за договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 5 103,80 доларів США, що підтверджується п. 10 договору позики, відповідно до якого підписанням договору позики відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 5 103,80 доларів США від представника позивача. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача щодо повернення суми позики, 22.10.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності діє [PERSON] , та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу, що посвідчений 22.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., за реєстровим №836, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу належний йому на праві приватної власності спеціалізований причіп марки РТ, модель 1/11. Проте, відповідач, в порушення вищезазначених вимог цивільного законодавства та підпункту 6 пункту 6 договору позики, не виконує прийняті на себе зобов`язання щодо повернення позики, починаючи з 22 квітня 2021 року, заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми позики складає 3589,40 доларів США. Крім того, пунктом 9 договору позики передбачено, що при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики, тобто у строки, зазначені у пункті 6 Договору позики, позичальник сплачує пеню в розмірі 10 (десять) процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу. Сума пені, що нарахована відповідачу до 24.02.2022 року в розмірі та порядку передбаченому пунктом 9 договору позики, складає 3\~589,40 доларів США. За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Відповідно до статей\~ 525,\~526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що зобов`язання з повернення позики відповідачем, який отримав від позивача в рахунок позики грошові кошти в сумі 144 947,00 гривень, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення договору 5\~103,80 доларів США, у строк та в порядку, що встановлені договором, належним чином не виконані, а отже, у позивача виникло законне право вимагати від відповідача повернення суми боргу, розмір якого складає 3589,40 доларів США та суми пені за договором - 3\~589,40 доларів США. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики розмір 3% річних нарахованих за порушення зобов`язання з повернення позики станом на 21.03.2024 року складає 89,07 доларів США. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, станом на 21.03.2024 до суду складає 7 267,87 доларів США, в тому числі: - 3 589,40 доларів США - заборгованість за основною сумою позики; - 3 589,40 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення суми позики; - 89,07 доларів США - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2844,64 гривень, що підтверджується квитанцією, а тому вказана сума судового збору, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд звертає увагу на наступне. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3\~статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 2 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4\~статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи: Договір № 05/04/2023 про надання правової допомоги, укладений 05.04.2023 року; додатковий договір №1 до договору №05/04/2023 року про надання правової допомоги від 05.04.2023 року; копія ордеру. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.

Outcome: approved