Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

16.05.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; 2) внести відомості до актового запису про [PERSON] , [INFO] , зазначивши [PERSON] , [INFO] , батьком дитини та в графі «по батькові» замість [PERSON] зазначити [INFO] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що в кінці 2008 р., хоча і дуже не тривалий час, вона, [PERSON] та [PERSON] перебували в стосунках як чоловік та жінка, хоча фактично ніколи разом не проживали. Від стосунків сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини, позивачка з відповідачем проживали окремо. Дитина була зареєстрована у Відділі державної реєстрації актів цивільного стануна підставі ч. 1 ст. 135 СК України: «Запис про батьків дитини, якщо батьківство, материнство не встановлено», про що видано Свідоцтво про народження дитини [PERSON] , Серії [NUMBER] від 22.09.2009 р. Так, в свідоцтві про народження дитини анкетні дані дитини зазначені як [PERSON] , оскільки під час реєстрації факту її народження у відділі реєстрації актів цивільного стануЧМУ юстиції позивачці сказали, що вона може зазначити в графі «по-батькові» будь-яке ім`я, яке вона вважає за потрібне. Під час вагітності [PERSON] та після народження дитини стосунки між сторонами по справі фактично припинилися і ті не спілкувалися. Коли позивачка завагітніла, то повідомила про це відповідачу, однак [PERSON] відмовився визнати той факт, що ця дитина від нього. На той час відповідач був у віці 18 р. наскільки позивачка пам`ятає, не вважав за необхідне опікуватися [PERSON] та донькою, [PERSON] , а також не мав для цього ні бажання ні матеріального достатку. В 2014 р. позивачка вийшла заміж за [PERSON] , з яким та прожила разом майже 10 р., проте 07.02.2024 р. останні офіційно розлучилися. В зв`язку із тим, що позивачка була в шлюбі тривалий час, то питання батьківства до [PERSON] та не піднімала взагалі, однак, приблизно 2 р. тому назад позивач та відповідач зустрілися та почали спілкуватися. Відповідач періодично навідувався до позивачки та доньки, але це не могло бути на регулярній основі, оскільки [PERSON] знаходиться в лавах ЗСУ. На даний час сторони по справі намагаються проживати однією родиною та вести спільне господарство, мають спільний бюджет та виховуються доньку разом, однак відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду про визнання батьківства. Ухвалою судді від 23.05.2024 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче засідання з`явилась, позов визнає та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання з`явився, позов визнає у повному обсязі. Третя особа - Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в підготовче засідання не забезпечила явку свого представника, надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. При вирішенні питання по суті Відділ покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності сторін. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , в графі «батько» зазначений - [PERSON] , в графі «мати» зазначена - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серії [NUMBER] , актовий запис № 2353. (а.с.10) Відповідно до довідки № 2038 від 13.03.2024 р. наданою Чернігівською міською радою Управління адміністративних послуг, встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані станом на 12.03.2024 р.: 1) [PERSON] , [INFO] , 2) [PERSON] , [INFO] , 3) [PERSON] , [INFO] , 4) [PERSON] , [INFO] (а.с.16) Згідно із Витягом № 00010807894 Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 24.07.2012 р., встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , у графі «відомості про батька:» зазначено - [PERSON] , у графі «відомості про матір:» зазначено - [PERSON] . (а.с.17) Відповідно до відповіді щодо участі у судовому засіданні від 06.06.2024 р. наданої Відділом державного РАЦС у м. Чернігові, встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , була проведена Відділом відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (відомості про батька дитини зазначені за заявою матері). (а.с.27,28) Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записують за її вказівкою. Згідно із ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно вимог ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може подати чоловік, який вважає себе батьком дитини, якщо його батьківство не визнається (оспорюється) матір`ю дитини, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому запису шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в квоті записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 р., №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved