Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісний центр «Парковий» про відшкодування збитків та моральної шкоди. Рішенням суду від 05 червня 2024 року позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісний центр «Парковий» про відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто на користь кожного із позивачів матеріальну шкоду у розмірі 56\~394,50 гривень та моральну шкоду у розмірі 1\~000,00 гривень. 07 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивачів адвоката Черток Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення по справі, у якій заявник просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~327,90 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення оцінки ринкової вартості збитків у розмірі 3\~500,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на виготовлення ксерокопій документів у розмірі 831,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17\~040,00 гривень. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду. Засідання по справі призначено на 18 червня 2024 року. 18 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивачів адвоката Черток Ольги Владиленівни надійшла заява про розгляд справи без участі. 18 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідачки адвоката Слободяник Олексія Ігоровича надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання, призначене на 18 червня 2024 року було відкладено на 26 червня 2024 року. 26 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідачки адвоката Слободяник Олексія Ігоровича надійшло надійшло заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, у якому заявник просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі. У судове засідання, призначене на 26 червня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивачі просять стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Згідно платіжного документу № В696-ХТ64-НТМ9-СМ5С від 21.06.2022 року, [PERSON] було сплачено в якості судового збору 1\~127,90 гривень. Також, згідно платіжного документу №1Н5К-55МН-К24Н-8888 від 21.09.2022 року, [PERSON] доплатила в якості судового збору відповідно до ухвали суду від 13.09.2022 року грошову суму у розмірі 200,00 гривень. Тобто, загальна сума сплаченого судового збору становить 1\~327,90 гривень. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову 132\~789,00 гривень. Розмір задоволених позовних вимог 114\~789,00 гривень. Питома вага задоволених позовних вимог 0,86 (114\~789/134 789). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає частковому задоволенню, а сума сплаченого судового збору, що буде пропорційною розміру задоволених позовних вимог та яка підлягає стягненню з відповідачки становить 1\~141,99 гривень. Щодо витрат на проведення оцінки ринкової вартості збитків, суд зазначає наступне. В якості доказу на підтвердження завданої майнової шкоди, позивачами був поданий звіт про визначення ринкової вартості збитків, заподіяних власникам внаслідок залиття квартири від 10.06.2022 року. З його змісту вбачається, що він був складений на підставі договору №2205-27 від 27.05.2022 року, укладеного між ТОВ «АМК ТРАСТ» та [PERSON] . В якості виконання зобов`язання за договором №2205-27 від 27.05.2022 року було надано платіжний документ №Е755-В7НН-3ТНР-2САН від 27.05.2022 року, за яким [PERSON] перерахував на користь ТОВ «АМК ТРАСТ» грошову суму у розмірі 3\~500,00 гривень. У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення представник відповідача посилається на те, звіт від 10.06.2022 не є висновком експерта, а оплата за його виготовлення не є судовими витратами, оскільки його виготовлено до відкриття провадження у справі. Суд не погоджується з зазначеними доводами, з огляду на наступне. Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 133 ЦПК України). Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи. Постанова КЦС ВС від 20.07.2022 у справі № 524/710/21 містила висновок про те, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. ВП ВС відступила від правового висновку КАС ВС та КЦС ВС щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи, визначивши, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Так, відповідно до Постанови ВП ВС від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, у випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 101 КАС України, стаття 98 ГПК України, стаття 102 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права. Оскільки, суд врахував звіт від 10.06.2022 року як доказ у справі задля визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, існують підстави для вирішення питання про відшкодування витрат понесених для його складання. Тому, враховуючи те, що вартість складання звіту підтверджується наявними та допустимими доказами по справі, беручи до уваги той факт, що звіт був використаний судом для визначення розміру завданої шкоди, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь [PERSON] витрат на проведення оцінки ринкової вартості збитків у розмірі 3\~500,00 гривень. Щодо відшкодування витрат, понесених на виготовлення ксерокопій документів, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених витрат, заявником було надано товарний чек від 18 червня 2022 року, відповідно до якого було надано послугу ксерокопіювання 277 аркушів, за ціною 3 гривні за аркуш, а загальна сума послуги склала 831,00 гривень. \~ \~ \~ \~Проте, з зазначеного товарного чеку не вдалося встановити, хто саме є платником за надано послугу. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу на те, що датою надання послуги є 18.06.2022 року, тоді як позовна заява була подана до суду особисто 28.06.2022 року. \~ \~ \~ \~Також, за обсягом, позовна заява складається із 85 аркушів. Враховуючи те, що до позовної заяви було додано копію позовної заяви для відповідача, загальний обсяг аркушів на момент звернення до суду не повинен був би перевищувати 190 аркушів, проте, з товарного чеку вбачається, що послуга була оплачена за ксерокопію 277 аркушів. \~ \~ \~ \~Тому, беручи до уваги той факт, що вартість понесених витрат на ксерокопіювання не доведена, підстави для задоволення цієї вимоги на думку суду відсутні. \~ \~ \~ \~Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~21 червня 2022 року між адвокатом - Черток Ольгою Владиленівною та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги за яким клієнт доручив адвокату надавати правову допомогу клієнту та [PERSON] в порядку, визначеному чинним законодавством. \~ \~ \~ \~Згідно п.5 Договору, сторони досягли згоди про те, що гонорар клієнтом оплачується на підставі акту надання правничої допомоги в строк не більш ніж три календарні дні з дня підписання акту. \~ \~ \~ \~Згідно акту надання правничої допомоги по договору від 21.06.2022 року, що підписаний 05 червня 2024 року, адвокатом було надано наступні види послуг: \~ \~ \~ \~- консультація з правових питань 1 година витраченого часу, вартість послуги 2\~840,00 гривень; \~ \~ \~ \~- підготовка позовної заяви та уточненої позовної заяви 2 години витраченого часу, вартість послуги 5\~680,00 гривень; \~ \~ \~ \~- підготовка клопотань про витребування доказів, про приєднання доказів, пояснень по справі 1,5 години витраченого часу, вартість послуги - 4\~260,00 гривень; \~ \~ \~ \~- участь у судових засіданнях: 08.11.2022, 13.12.2022, 01.02.2023, 01.03.2023, 05.04.2023, 15.06.2023, 11.07.2023, 29.08.2023, 05.12.2023, 24.01.2024, 06.03, 2024, 23.04.2024, 05.06.2024 року 3 години витраченого часу, вартість послуги 4\~260,00 гривень. \~ \~ \~ \~Загальна вартість наданих послуг склала 17\~040,00 гривень. \~ \~ \~ \~Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №27 від 21.06.2022 року, [PERSON] сплатив в якості виконання договору про надання правової допомоги від 21.06.2022 року грошову суму у розмірі 10\~000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 06.06.2024 року, [PERSON] сплатив в якості виконання договору про надання правової допомоги від 21.06.2022 року грошову суму у розмірі 7 040,00 гривень. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial