Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що вона є власником будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 1999 року. На свідоцтві є реєстраційний напис, посвідчений начальником бюро технічної інвентаризації м. Первомайська, про те що зазначений в свідоцтві будинок [ADDRESS] зареєстрований в Первомайському міському госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , про що 28 вересня 1999 р. здійснено запис в реєстрову книгу № 20 за реєстровим номером 2874. Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS] - інвентарний номер 3768, реєстровий номер 2874/20, складений 28.09.1999 року, це є трьокімнатний одноповерховий будинок, загальною площею 40,6 кв. м, житловою - 31.6 кв. У зв`язку із повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року РФ на територію України, м. Золоте Сєвєродонецького району Луганської області - є тимчасово окупованим, що змусило позивача виїхати на територію України, що підконтрольна українській владі, є внутрішньо-переміщеною особою.04.10.2023 року Позивач звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на будинок, так як право власності було зареєстроване до 01.01.2013 року, однак, 19.01.2024 р. отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 71194409 мотивоване тим, що підприємство, яке відповідно до законодавства проводило оформлення та/або реєстрацію прав до 01.01.2013 р. у встановлений законом строк не надало відповіді на запит державного реєстратора. З відповіді Гірської міської військової адміністрації від 05.03.2024 року визначено, що Бюро технічної інвентаризації, яке обслуговувало м. Золоте з 2014 року знаходиться на окупованій території в м. Первомайськ Луганської області та не релоковано на підконтрольну територію України. Через відсутність зареєстрованого права власності на майно позивача - остання позбавлена можливості навіть заявити свої права на отримання компенсації від пошкодження такого майна. Іншого способу захисту права власності позивача, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року провадження у справі відкрите, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. 20 травня 2024 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; згідно довідки № 1602-5000754948 від 05 квітня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 1999 року, вбачається, що [PERSON] є власницею в порядку спадкування за заповітом [PERSON] , померлого [INFO] майна, а саме: будинку [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Луганської області Халімоновим Ф.С.. Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 3249. На свідоцтві є реєстраційний напис від 28 вересня 1999 року, посвідчений начальником бюро технічної інвентаризації м. Первомайська, про те що зазначений в свідоцтві будинок [ADDRESS] зареєстрований в Первомайському міському госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , про що 28 вересня 1999 р. здійснено запис в реєстрову книгу № 20 за реєстровим номером 2874 (а.с. 12-13). 05 березня 2024 року Гірською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області надана відповідь адвокату позивача - [PERSON] щодо надання інформації про право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме на будинок [ADDRESS] , повідомлено, що надати інформацію щодо підстав реєстрації права власності на вказаний будинок не є можливим у зв`язку з тим що бюро технічної інвентаризації з 2014 року знаходиться на тимчасово окупованій території в м. Первомайськ Луганської області (а.с. 10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 368728/797 від 06 березня 2024 року право власності на будинок [ADDRESS] у зазначеному реєстрі не зареєстроване (а.с. 29). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] за № 71194409 від 19 січня 2024 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, через те, що відповідачем не підтверджено реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю паперових носіїв та перебування приміщення БТІ на окупованій території (а.с. 11). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 5 ЦК України - визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Відповідно до п.4.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, яке знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 N 121 (надалі - Інструкція № 121), яка визначала порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно до 2002 року, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна відбувається з видачою свідоцтва про право власності згідно зразку, наведеному в додатку 11, місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування членам житлових, житлово-будівельних, дачних, гаражних або інших кооперативів, які повністю внесли свої пайові внески. Відповідно до п.1.5-1.6 Інструкції №121, державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, яка є обов`язковою для власників незалежно від форми власності, здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Реєстрація права власності позивачка здійснила у відповідності до Інструкції № 121, про що здійснений реєстраційний запис на копії свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якого реєстраційні дії проведені начальником бюро технічної інвентаризації м. Первомайська 28.09.1999 р. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , право власності зареєстроване у встановленому законом порядку станом на 1999 рік. В той же час на сьогоднішній день за відсутності відповідних підтверджень зареєстрованого права власності відповідним БТІ - позивач позбавлений можливості, як зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку на сьогодні так здійснити інші дії, стосовно майна, що йому належить, а тому позовні вимоги позивача - підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved