Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У січні 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю з Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа №644/10141/23 за позовом [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Данило Сергій Михайлович, до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 07 лютого 2022 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Проте, сімейні стосунки між подружжям погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З відповідачем у позивача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примиритись з відповідачем позивач пробував неодноразово, однак все безрезультатно. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам відповідача. Майнового спору позивач не має. Додаткового часу для примирення не потребує. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, однак надала заяву, в якій позовній вимоги визнала, просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 лютого 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 286, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим повторно 22 грудня 2023 року. Сторони спільних дітей не мають. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачеи\~судові витрати\~у розмірі\~1073,60\~грн підтверджуються\~квитанцією від\~21.12.2023\~року. У зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (50% від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved