Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Представник позивача адвокат Лукащук Я.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, який мотивуває тим, що відповідачка [PERSON] , яка являється рідною сестрою позивачки [PERSON] 22.12.2017 року звернулася в Буський районний суд з позовом до бувшої Чанижської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом і заповітом після смерті батьків [PERSON] . померлого [INFO] і матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не залучивши, як позивача свою сестру, особу з інвалідністю другої групи позивачку [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку в спадщині відповідно до ст. 1235 ЦК України. Рішенням Буського районного суду від 08.05.2018 року позов було задоволено повністю. Дане рішення представником позивачки [PERSON] було оскаржено до Львівського апеляційного суду, яке 17.06.2021 року було скасовано і ухвалене нове рішення. Враховуючи те, що згідно ст. 1241 ЦК України позивач [PERSON] як непрацездатна особа з інвалідністю 2-ої групи, має право на обов`язкова частку по спадщині на земельні ділянки. Відтак, після смерті батька [PERSON] спадщина на земельні ділянки, якого відкрита по закону, частки відповідачки [PERSON] та позивачки [PERSON] є рівними: після смерті матері [PERSON] відповідачка [PERSON] спадкує по заповіту все належне померлій майно, в тому числі земельні ділянки, однак відповідно до частини першої ст. 1235 ЦК України її частка на право спадкування становить 3/4 земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] решту 1/4 частини земельної ділянки, належить [PERSON] інших першочергових спадкоємців на дану нерухомість, ні за законом, ні та заповітом немає. Згідно рішення Буського районного суду від 05.09.2022 року визнано за позивачкою [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на середню частку (пай) в розмірі 1/2 частки від площі 2.28 га умовних кадастрових одиниць з них ріллі 0.43 га та кормових угідь 0.71 га. розташованих на території Буської міської ради Львівської області, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Також право приватної власності в порядку спадкування за законом на середню земельну частку (пай) в розмірі 1/4 частки від двох земельних ділянок (паю) загальною площею 0,882 га, що становить з них ріллі 0.4766 га та кормові угіддя 0.4115 га. розташованих на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області в порядку спадкування після померлої [PERSON] , померлої [INFO] . Для об`єктивного вирішення даного питання в суді. 07.09.2023 року Фермерсько господарству «Успіх Агро» був направлений Адвокатський запит щоб надати довідку незаконне нарахування оплати за вище вказані земельні ділянки [PERSON] згідно рішення Буського районного суду від 08.05.2018 року, яке 17.06.2021 року Львівським апеляційним судом було скасовано, однак Фермерське господарство «Успіх Агро» даний запит проігнорувало, посилаючись на те, що дана інформація є конфіденційною, доступ до суб`єктів владних повноважень. фізичним особам обмежений, крім суб`єктів владних повноважень. Крім матеріальної шкоди позивачці [PERSON] , ще нанесена моральна шкода, яка передбачена ст. 1166 ЦК України. Позбавлення спадщини після батьків позивачки їй було заподіяну значну моральну шкоду, що спричинило значні моральні страждання. Вона втратила душевний спокій, багато часу витрачала на оформлення документів щодо подання апеляційної скарги, переживания позивачки посилились відмовою відповідачки [PERSON] переглянути дане незаконне рішення суду від 08.05.2018 року. Внаслідок нервових стресів у позивачки погіршилось здоров`я, так як вона являється інвали другої групи. Заподіяну моральну шкоду позивачка [PERSON] 06.02.2024 року представник позивачки адвокат Лукащук Я.М. доповнив позовну заяву та просив суд, скасувати договір оренди землі, який був укладений між приватною фірмою "Успіх Агро" і незаконним власником нерухомості [PERSON] в 2018 році. Просять позов задвоволити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Зозуля Ю.М.в судове засідання не прибули, належно та вчасно були повідомлені про день і час розгляду справи. Заяви про слухання справи у їх відсутності суду не надавали. Про причини неявки суд не повідомили. Третя особа Фермерське господарство "Успіх Агро" явку свого повноважного представника суду не забезпечив, належно та\~вчасно були\~повідомлені про\~день і\~час розгляду\~справи.\~Заяви про\~слухання справи\~у їх\~відсутності суду\~не надавали.\~Про причини\~неявки суд\~не повідомили.\~ Дослідивши\~матеріали\~справи, суд приходить до наступного. В силу ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~цим Кодексом, звернутися до суду за захистом\~своїх\~порушених, невизнаних\~або\~оспорюваних прав, свобод чи\~законних\~інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей\~15,16 ЦК України,\~статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої\~статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістомч.ч.1,3ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно доч.ч.1,2ст.76ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Рішенням Буського\~районного суду\~Львівської області\~від 05.09.2022\~року позов\~ [PERSON] ,\~від її\~імені діє\~представник [PERSON] ,\~доБуської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки задоволено. Визнано за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на середню частку (пай) в розмірі частки від площі 2.28 га умовних кадастрових одиниць з них ріллі 0,43 га та кормових угідь 0,71 га, розташованих на території Буської міської ради Львівської області, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на середню земельну ділянку (пай) в розмірі частки від двох земельних ділянок (паю) загальною площею 0,882 га, що становить з них ріллі 0,4766 та кормових угідь 0,4115 га, які розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Із витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачаються відомості про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] 20 червня 2023 року на 1/2 земельної ділянки площею 0,5574 га (кадастровий номер 4620687000:11:000:0002), на 1/2 земельної ділянки площею 1,6464 га (кадастровий номер: 4620687000:16:000:0027), на 1/2 земельної ділянки площею 1,9278 га (кадастровий номер 4620687000:14:000:0099), та на 1/2 земельної ділянки площею 1,9065 га (кадастровий номер: 4620687000:12:000:0056). Відповідно до ч.1-2\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3,5 зазначеного\~закону\~визначено те, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами\~статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1\~ст.1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Аналогічні норми визначені ч.1\~ст.1174 ЦК України\~для відшкодування шкоди, завданій фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень. Відповідно до\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України). Відповідно до п. ґ) ч.3\~ст.152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Статтею 156 ЗК України\~визначено те, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі. є) використання земельних ділянок для потреб надрокористування для геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення та для будівництва і розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності. Нормами ч.1,3\~ст.211 ЦК України\~громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: а) укладення угод з порушенням земельного законодавства; б) самовільне зайняття земельних ділянок; в) псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами; г) розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, що негативно впливають на стан земель тощо. При цьому, методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затверджується Кабінетом Міністрів України. Частиною 1\~ст.1212 ЦК України\~передбачено те, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1,2\~ст.1213 ЦК України\~визначено те, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Частиною 1\~ст.1214 ЦК України\~визначено те, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. На думку\~суду,\~саме внаслідок\~вчинення вищевказаних відповідачкою протиправних дій по порушенню права позивачки на спадщину після батьків [PERSON] була спричинена моральна шкода у виді душевних переживань, які тривали з початку 2017 року і по день ухвалення рішення у даній справі. Із огляду на вищевикладене, суд уважає доведеними, передбачені п.2 ч.2\~ст.23 ЦК, ч.1 ст.1167,\~1173,1174 ЦК України, підстави для цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди з відповідачки на користь позивачки, а саме: установлена наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями заподіювачів незалежно від наявності вини. Аналізуючи доводи заявленого позову, оцінюючи досліджені докази у даній справі, застосовуючи вищенаведені норми права, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.\~137, ч.1,2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на співвідповідачів. Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 03.10.2007 року позивачка по справі [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, термін: дії довічно. Позивачка [PERSON] , як інвалід ІІ групи, на підставі п. 9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за подання будь-якого позову до суду.

Outcome: partial