Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» адвокат Руденко Костянтин Васильович, який діє на підставі довіреності від 03 липня 2023 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість станом на 03 серпня 2023 року за договором про споживчий кредит № 780432 від 21 грудня 2021 року у розмірі 60442 (шістдесят тисяч чотириста сорок дві) гривні 64 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 24728 гривень 11 копійок, заборгованості за процентами відповідно до пункту 1.5 договору за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних) у сумі 6250 гривень 00 копійок, заборгованості за процентами, відповідно до пункту 1.5 договору починаючи з другого дня користування кредитом (включно) за ставкою 85 % річних за період з 21 грудня 2021 року по 03 серпня 2023 року включно у сумі 29532 гривні 50 копійок, судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору № 780432 про надання споживчого кредиту від 21 грудня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , останній було надано кредит у розмірі 31250 гривень 00 копійок, строком користування до 21 грудня 2024 року. У пункті 1.5 Договору передбачено, що позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, що залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця надання кредиту 85% річних. Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 25000 гривень 00 копійок за реквізитами наданими відповідачем; у розмірі 6250 гривень 00 копійок на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до пункту 3.5 Кредитного договору. Згідно умов пункту 3.4 Кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до графіку платежів. Пунктом 3.5 Кредитного договору визначено, що сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється позичальником в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, позичальник доручає ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» утримувати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику. Як зазначив представник позивача, 21 грудня 2021 року [PERSON] , перед підписанням кредитного договору, надала підписану заяву-анкету на отримання кредиту, підписала заяву-приєднання до публічної пропозиції ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 21 грудня 2021 року та ознайомилась з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту. Також відповідач підтвердила, що ознайомилась з умовами Кредитного договору, отримала всю інформацію про порядок і строки повернення кредиту у повному обсязі до підписання договору, інформацію вказану в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що передбачено у пункті 9.8 Договору. Згідно з пунктом 4.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Проте, за твердження представника позивача, [PERSON] всупереч умовам укладеного кредитного договору не повернула своєчасно суму кредиту, не сплатила нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом. 03 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 0308-23-1, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 780432 про споживчий кредит від 21 грудня 2021 року перейшло до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» Представник позивача вказав, що відповідно до пункту 4.1 Кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк якого ще не настав та сплатити проценти, у разі затримання відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Станом на дату укладання договору факторингу № 0308-23-1 від 03 серпня 2023 року прострочення відповідача складає 500 днів. Таким чином, посилаючись на правозастосовну практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, позивач вимагає від відповідача дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі, що була відступлена станом на дату укладання договору факторингу. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 03 серпня 2023 року у [PERSON] утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит № 780432 від 21 грудня 2021 року у розмірі 60442 гривні 64 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 24728 гривень 11 копійок, заборгованості за процентами відповідно до пункту 1.5 договору за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних) у сумі 6250 гривень 00 копійок, заборгованості за процентами, відповідно до пункту 1.5 договору починаючи з другого дня користування кредитом (включно) за ставкою 85 % річних за період з 21 грудня 2021 року по 03 серпня 2023 року включно у сумі 29532 гривні 50 копійок. Як вказав представник позивача, стягнення нарахованих процентів за кредитним договором здійснюється за період з дати укладання кредитного договору до дати відступлення права вимоги за ним. Враховуючи наведене та те, що відповідачем належним чином не виконанні зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, посилаючись на приписи частин 1 та 3 статті 512, статтей 514, 525, 526, 530, 610, 615, 629, 1048 та 1054 Цивільного кодексу України, представник позивача просив стягнути суму наявної заборгованості з відповідача та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок, а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву\~ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ\~«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»\~до \~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості та відкрито провадження у справі, розгляд справи\~вирішено здійснювати\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. Ухвалою Нововодолазького\~районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» адвокат Руденко Костянтин Васильович з використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи 27 червня 2024 року направив на адресу суду клопотання, що було зареєстроване за вхідним № 4823/24-вх, відповідно до якої просив судове засідання, призначене на 27 червня 2024 року провести за відсутності представника позивача, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання жодного разу не з`явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно та належним чином за адресою\~реєстрації місця\~проживання,\~вказаної у\~повідомленні Центру\~надання адміністративних\~послуг Нововодолазької\~селищної ради\~Харківської області\~від 13\~лютого 2024\~року №\~04.01-35/44. Судові повістки про виклик відповідача були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Крім того, у судове засідання, що було призначено на 27 червня 2024 року [PERSON] викликалася шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1629108/). Про причини своєї неявки [PERSON] , суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надала, станом розгляду справи не цікавилась. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). Окрім цього,\~частиною 11\~статті 128\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~визначено,\~що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до частини 1\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18, в якій зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як убачається з матеріалів справи, 21 грудня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений Договір № 780432 про надання споживчого кредиту (далі Договір), у пункті 1.2 якого передбачено, що на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. У пунктах 1.2 та 1.3 Договору сторони узгодили, що сума кредиту (загальний розмір) складає 31250 гривень 00 копійок, тип кредиту кредит. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 21 грудня 2024 року (включно). Деталі терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до пункту 1.5 Договору, тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: -за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); -за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця надання кредиту 85% річних. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті потреби). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає 190,22 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 93194 гривні 80 копійок (пункти 1.6 1.8 Договору). Згідно з пунктом 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 25000 гривень 00 копійок на користь споживача за реквізитами: [NUMBER] в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ТАКСОМБАНК», код банку 339500, призначення платежу: « [NUMBER] , кредитний договір № 780432 від 21.12.2021, [PERSON] (2603501207)» або за реквізитами поточного рахунку споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го, - ої) споживач надав товариству в будь-який спосіб; у розмірі 6250 гривень 00 копійок на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до пункту 3.5 Кредитного договору. У пункті 3.2 Договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення не враховується. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Згідно умов пункту 3.4 Договору, сплата поточних процентів здійснюється споживачем в кожну дату внесення платежу, зазначену в Графіку платежів, за період, що передує даті внесення. В будь-якому випадку, при повному достроковому поверненні суми кредиту, проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням суми кредиту. Сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримувати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Прострочення споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення товариства до суду про стягнення заборгованості за договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного пунктом 1.4 договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення товариством (пункти 3.5, 3.6 Договору). Відповідно до пункту 5.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. У пунктах 5.3 та 5.5 Договору сторони узгодили, що споживач здійснює платежі за договором у такій черговості: - у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам; прострочені зобов`язання по кредиту; - у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: строкові зобов`язання по процентам; строкові зобов`язання по кредиту. - у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором. Споживач доручає товариству ініціювати списання коштів з відповідного рахунку споживача з використання реквізитів платіжних карток, що були зазначені споживачем при отриманні/поверненні кредиту (ів), сплаті процентів з його користування, та направляти їх на виконання грошових зобов`язань споживача за цим договором у сумі, що перевищує фактичної заборгованості споживача на день списання, в тому числі в декілька етапів. При цьому, у пункті 4.1 Договору передбачено, шо товариство має право, зокрема, укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Даний Договір скріплений підписами представника банку та [PERSON] . До договору № 780432 про надання споживчого кредиту надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до Договору), яка також підписана [PERSON] . Крім того, як свідчать надані позивачем матеріали справи, 21 грудня 2021 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, які містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме зазначено, що сума кредиту становить 31250 гривень 00 копійок, строк кредитування 1096 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на поточний рахунок/за реквізитами платіжної картки споживача не пізніше трьох днів з моменту укладання договору про споживчий кредит; відсоткова ставка 85,00 % річних, тип ставки фіксована; загальні витрати за кредитом 217045 гривень 32 копійки, відсотки за перший день користування кредитом 25 % в день (9125 % річних), загальні витрати за кредитом 68194 гривні 80 копійок, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло, відсотки, комісії та інші платежі) 93194 гривні 80 копійок; реальна річна відсоткова ставка 190,22 % річних. Окрім іншого [PERSON] заповнила та підписала Заяву-анкету від 21 грудня 2021 року на отримання кредиту, відповідно до якої приєдналась до публічної пропозиції ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ», а також повідомила про ознайомлення на вебсайті https://sloncredit.ua з умовами Публічної пропозиції ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ». При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаного вище Кредитного договору, Паспорту споживчого кредиту, а також заяви-анкети на отримання послуг в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ». Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України\~свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Відповідно до платіжного доручення № 13558 від 21 грудня 2021 року, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» було перераховано на розрахунковий рахунок [PERSON] грошові кошти відповідно до кредитного договору № 780432 від 21 грудня 2021 року у сумі 25000 гривень 00 копійок. Як убачається з матеріалів справи, зокрема розрахунку з заборгованості, зробленого позивачем, [PERSON] станом на 03 серпня 2023 року має заборгованість за договором про споживчий кредит № 780432 від 21 грудня 2021 року у розмірі 60442 гривні 64 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 24728 гривень 11 копійок, заборгованості за процентами відповідно до пункту 1.5 договору за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних) у сумі 6250 гривень 00 копійок, заборгованості за процентами, відповідно до пункту 1.5 договору починаючи з другого дня користування кредитом (включно) за ставкою 85 % річних за період з 21 грудня 2021 року по 03 серпня 2023 року включно у сумі 29532 гривні 50 копійок. Кількість днів прострочки 500. Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. Як свідчать наявні матеріали справи, 03 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (фактор) укладений Договір факторингу № 0308-23-1, у відповідності до умов якого, а саме пункту 2.1, клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з пунктом 5.1 Договору факторингу, права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених пунктом 4.1 цього договору. Передача документації здійснюється за Актом приймання-передачі документації, який підписується сторонами за формою, що наведена в Додатку № 2 до цього Договору. Клієнт має право залишити собі копії будь-яких документів, які передаються чи складають документацію. 03 серпня 2023 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 0308-23-1 від 03 серпня 2023 року, відповідно до якого клієнт (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ») передав, а фактор (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») прийняв Реєстр боржників кредитора, складений за формою згідно із додатком № 1 до даного договору. Кількість боржників 1639, загальна сума заборгованості 46987093 гривні 24 копійки. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 0308-23-1 від 03 серпня 2023 року, під номером 1087 рахується [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , договір № 780762 від 21 грудня 2021 року, загальна сума боргу 60442 гривні 64 копійки, з них: заборгованість за сумою кредиту 24728 гривень 11 копійок, заборгованість за процентами за перший день користування кредитом 6182 гривні 03 копійки, заборгованість за процентами за користування кредитом 29532 гривні 50 копійок. Відтак,\~з наведеного\~убачається,\~що ТОВАРИСТВО\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА\~КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»\~набуло права\~грошової вимоги\~до відповідача\~у загальній\~сумі 60442 гривні 64 копійки. Як свідчать наявні матеріали справи, всупереч умовам Договору № 780432 про надання споживчого кредиту (кредитного договору), відповідач [PERSON] , не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, а ні на рахунки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за договором № 780432 про надання споживчого кредиту від 21 грудня 2021 року у розмірі 60442 гривні 64 копійки. При цьому відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що закріплено у частині 1 статті 1055 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1 та 2\~статті 1056-1 Цивільного кодифікованого закону України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому\~стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обов`язки підлягають\~виконанню. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги кредитного договору договору про надання споживчого кредиту № 780432 від 21 грудня 2021 року відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням\~статтей 526 530 Цивільного кодексу України. Також суд бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 587/167/21 (провадження № 61-13200св21), де зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження N? 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним». Приписами статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 516 Цивільного кодифікованого закону України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу частини 1\~статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору про надання споживчого кредиту № 780432 від 21 грудня 2021 року, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді також не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~статті 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконала. З урахуванням наведеного, при заочному розгляді справи, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 780432 від 21 грудня 2021 року у розмірі 60442 гривні 64 копійки, з них: заборгованість за сумою кредиту 24728 гривень 11 копійок, заборгованість за процентами за перший день користування кредитом 6182 гривні 03 копійки, заборгованість за процентами за користування кредитом 29532 гривні 50 копійок, підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. При цьому суд наголошує, що судове доказування це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. У даній справі на виконання свого процесуального обов`язку, відповідачем не надано доказів повернення кредиту чи спростування встановлених судом обставин на час розгляду справи. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНАС», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України № 3460-ІХ від 09 листопада 2023 року\~ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі\~3028\~гривень 00 копійок. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок, що підтверджено платіжною інструкцією № 598 від 26 січня 2024 року, АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК». Частиною 1\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНАС» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень 00 копійок. Крім того, згідно з пунктом 1 частини 3\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23 рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. З огляду на приписи частини 1\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Правове регулювання відносин, пов`язаних з розподілом судових витрат на правничу допомогу адвоката здійснюється частинами 2 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовано, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, частина 3\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~наголошує на необхідності врахування судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «При виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~ суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Частиною 8\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 1012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 наведеного Закону України встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. З наданих суду документів вбачається, що представником позивача є [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ПТ № 2412), виданого 23 жовтня 2018 року Радою адвокатів Полтавської області є адвокатом, й діє на підставі довіреності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» від 03 липня 2023 року, строком до 03 липня 2024 року. Як вбачається з матеріалів справи між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Замовник) та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ ПІДПРИЄМЦЕМ РУДЕНКОМ КОСТЯНТИНОМ ВАСИЛЬОВИЧЕМ (Виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг № 03/07/3023 від 03 липня 2023 року, відповідно до підпункту 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором. У пункті 3.1 вищевказаного Договору визначено, що вартість послуг виконавця становить, зокрема, 5000 гривень 00 копійок за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника. Загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказану в усіх актах наданих послуг. Замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акта наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інше. Сторони погодили, що вартість послуг, вказана в Актах наданих послуг, є остаточною та включає всі затрати виконавця, що пов`язані з наданням послуг. Виконавець не має права на додаткове відшкодування понесених витрат понад суму, що зазначатиметься у Актах наданих послуг (пункти 3.3, 3.4, 3.7 Договору). Так на виконання умов визначеного Договору про надання юридичних послуг, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ ПІДПРИЄМЦЕМ [PERSON] 14 листопада 2023 року складений та підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № 20, відповідно до якого було зроблено підготовку позовних заяв про стягнення заборгованості за боржниками ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» згідно реєстру № 1 від 14 листопада 2023 року, вартість послуги складає 50000 гривень 00 копійок. Згідно Витягу з реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 20 від 14 листопада 2023 року, вартість послуги з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 780432 про надання споживчого кредиту від 21 грудня 2021 року, склала 5000 гривень 00 копійок. Відповідно до копії платіжної інструкції № 342 від 06 грудня 2023 року, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] оплату за надання юридичних послуг по Договору № 03/07/2023 від 03 липня 2023 року згідно акту № 20 від 14 листопада 2023 року, у розмірі 50000 гривень 00 копійок. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 713/1890/21, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зроблений правовий висновок, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Одночасно з цим частини 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4 та 5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року справі №910/4881/18, від 08 квітня 2019 року у справі № 922/619/18. В даній справі клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від [PERSON] до суду не надходило. Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, який бере участь у справі, відповідає обсягу наданих ним послуг і виконаних робіт, визначених детально у відповідному звіті, є співмірним із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на їх виконання, а також вартості, вже сплаченої їй позивачем, а тому їх необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved