Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

В квітні 2024 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернулась [PERSON] \~з позовом\~до [PERSON] про\~розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між сторонами 21 липня 2001 року виконкомом Кіровської селищної ради м. Дзержинськ Донецької області, актовий запис №34, зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у шлюбі сторони дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси і взаєморозуміння. Сторони разом не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть. Зараз кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки не підтримуються. Позивачка у\~судове засідання\~не з`явилась,\~просила суд\~розглянути справу\~у її\~відсутність,\~заявлені вимоги\~підтримує повністю, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надавав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку відповідача, не надання останнім відзиву та думку позиваки, яка не заперечувавла щодо розгляду справи в заочному порядку, судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] ,\~зареєстрований шлюб21 липня 2001 року виконкомом Кіровської селищної ради м. Дзержинськ Донецької області, актовий запис №34, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21 липня 2001 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони дітей не мають. Конституцією України проголошена охорона сім`ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст.24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» за практикою ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Беручи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам позивача, що має істотне значення; шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Спір про поділ майна відсутній. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ст.113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою не заявлене клопотання про зміну прізвища. Згідно з чч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved