Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

27 лютого 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 20 серпня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем та в подальшому вони проживали однією сім`єю. Від спільного шлюбу сторони мають дитину, а саме доньку [PERSON] [INFO] , яка весь час проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] було залишено без змін. Відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року на користь позивача з відповідача стягувалися аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 02 березня 2017 року до досягнення донькою повноліття. Відповідач [PERSON] на підставі зазначеного вище рішення суду сплачував грошові кошти на утримання дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Позивач зазначає, що їх з відповідачем донька [PERSON] , відповідно до наданої довідки № 4403 від 16 лютого 2024 року навчається на денній формі навчання (гр. ЕФ-23-1) факультету економіки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара та є студенткою першого курсу зазначеного навчального закладу. Відповідач має працездатний вік, він може працювати і працює та отримує постійний певний дохід. Їх донька [PERSON] навчається на денній формі навчання, потребує додаткових витрат на придбання продуктів харчування, одягу, сплату витрат на транспорт, сплату комунальних послуг за місцем проживання під час навчання, придбання учбової літератури, необхідного комп`ютерного та іншого приладдя для навчання, щоб належним чином забезпечити життєво необхідні потреби дитини та забезпечення гармонійного розвитку дитини та її належного навчання у вищому навчальному закладі, розвитку необхідних спеціальних та творчих здібностей, тощо. Позивач вважає, що відповідач має можливість та повинен надавати грошові кошти на утримання їх дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею двадцяти трьох років. Таким чином, ураховуючи те, що угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2024 року і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 31 січня 2029\~року. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с.\~19). Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень проти позову суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених судом таких обставин. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 28 квітня 2017 року у справі № 183/997/17 присуджено до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02 березня 2017 року до досягнення донькою повноліття (а.с. 11-12). Рішення набрало законної сили 11 травня 2017 року. Також, ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 07 червня 2017 року у справі № 183/1628/17 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20\~серпня 2005 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 1149. Вказаним рішенням установлено, зокрема, що 20 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 1149 /а.с.5/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Рішення набрало законної сили 19 червня 2017 року. Факт наявності у сторін дочки [PERSON] також підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією свідоцтва про її народження (а.с. 7). Також установлено, що [PERSON] досягла повнолітнього віку. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Установлено, що [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету економіки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Термін навчання з 04 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року, що підтверджується належним чином засвідченою копією довідки від 16 лютого 2024 року № 4403 (а.с. 13). Оскільки повнолітня дочка сторін продовжує навчання, у зв`язку із навчанням не може працювати, суд приходить до переконання, що вона потребує матеріальної допомоги. Обставин, які свідчать про те, що відповідач не має можливості надавати допомогу повнолітній дочці, судом не встановлено. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Суд установив, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці на час її навчання. Разом із тим, відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів на утримання його повнолітньої дочки на час її навчання. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, яка навчається, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що в межах заявлених позивачем позовних вимог із відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою сторін [PERSON] , 23 років, за умови її навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з 31 січня 2024 року. Однак судом установлено, що позов [PERSON] поданий до суду 27 лютого 2024 року, а тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти відповідно до вимог ч. 1 ст.\~191\~СК України з дня пред`явлення позову, тобто з 27 лютого 2024 року. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial