Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

20.03.2024 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку/доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву обгрунтовано наступним. 17 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 1653. Сторони з 28.08.2019 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть. До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 13.03.2024 року була направлена позовна заява про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , 2011 року народження, яка проживає разом з позивачем. Позивачка вказує, що на момент звернення до суду з цим позов, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання спільної дитини. Додатково зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень позивач одна не зможе забезпечити, то відповідач який є працездатним може сплачувати аліменти до досягнення дитини повноліття на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою суду від 25.03.2024 року позов було залишено без руху. Ухвалою суду від 26.04.2024 року по справі було відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис - № 260. 17 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів збуло зроблено актовий запис № 1653. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач працездатний, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1\~ст.189\~цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) неповинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2\~ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2\~ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в\~Сімейному кодексі України\~відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ч.3\~ст.181СК України\~спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Визначений позивачем розмір аліментів, які вона прохає стягнути з відповідача є співвмірним з потребами дитини. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування позовних вимог. Оскільки право позивача на отримання аліментів, як тим з батьків, з ким проживає дитина, встановлено законом, в добровільному порядку матеріальна допомога відповідачем не надається, воно підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач при поданні позову до суду була звільнена від його сплати за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved