Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 15.01.1998 року у Мар`ївській сільській раді Компаніївського району, актовий запис № 1. Неповнолітніх дітей не мають, спір про поділ майна відсутній. Вони з чоловіком прожили у шлюбі більше 23 років, виховували дітей, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. На протязі останніх років сімейного життя відносини між ними суттєво погіршувались, часто виникали сварки на грунті взаємного непорозуміння через різні характери та погляди на життя, це призвело до втрати почуття довіри, поваги та любові, зробило їх спільне життя неможливим. Подружні відносини між ними фактично припинені з березня 2021 року. На даний час сімейного життя не ведуть, проживають окремо, вона в будинку своєї доньки, шлюбних відносин не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. До судового засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві клопотала про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. До судового засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.01.1998 року у Мар`ївській сільській раді Компаніївського району, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.01.1998 року .(а.с.9) Неповнолітніх дітей сторони не мають. На даний час позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини, мешкають окремо, клопотань про надання часу на примирення до суду не надали, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2\~ст.104СКУкраїни шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1\~ст.110СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно ч. 1\~ст. 24СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч.3\~ст.109 СКУкраїни суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між позивачем та відповідачем зникло почуття любові та довіри, що привело до припинення шлюбних відносин. Сім`я розпалась та існує формально. Сторони спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини, мешкають окремо. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін,\~враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст.113 СКУ країни особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не виявила бажання змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідно до ч. 2 ст.114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даній справі відповідачем до початку її розгляду по суті, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнано повністю, а тому суд вважає за необхідне, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, тобто в сумі 605 гривень 60 копійок. Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, тобто в сумі 605 гривень 60 копійок, стягнути на його користь, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача.

Outcome: approved