Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

рішенням суду від 19.06.2024 р. по справі № 676/5527/23 було призначено по справі судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу по справі, зобов`язано позивача та його представника подати суду включно по 25.06.2024 р. докази щодо розміру понесених витрат на правову допомогу. В судове засідання сторони не з`явилися, суд вважає за можливе вирішити питання про винесення додаткового рішення по справі в порядку ч.4 ст. 270 ЦПК України без їх участі. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2024 р. по справі № 676/5527/23 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Управлінська компанія «Житловик» Кам`янець-Подільської міської ради про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. За клопотанням представника позивача судом було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати. П.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Ч. 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. П.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч.4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В уточненій позовній заяві(а.с.56-59) представник позивача адвокат Антонюк І.В. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. У відзиві на уточнений позов(а.с.62-67) представник відповідача адвокат Баблонюк О.В. просила суд стягнути з позивача на користь відповідача 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Представником позивача адвокатом Антонюком І.В. в обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. надано суду ордер на надання правничої(правової) допомоги(а.с.31), копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 52/23 від 29.07.2023 р.(а.с.42). Після винесення судом рішення по справі представником позивача не надано суду додаткових доказів в обгрунтування понесених позивачем витрат на правову допомогу в строки передбачені рішенням суду. Представником відповідача адвокатом Баблонюк О.В. в обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу надано суду: копію договору № 1512-72 про надання професійної правничої(правової допомоги) від 14.08.2023 р.(а.с.91), копії платіжних інструкцій №8969 від 04.09.2023 р. на суму 3000,00 грн.(а.с.94) та № 8984 від 07.09.2023 р. на суму 2000,00 грн.(а.с.95). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Оскільки рішенням суду в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено в повному обсязі, а тому відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем покладаються на позивача. Крім цього, враховуючи, що позивачем та його представником не подано відповідних заперечень проти вимог відповідача на відшкодування витрат на правову допомогу, враховуючи надані представником відповідача належні докази щодо витрат на правову допомогу, а тому суд дійшов висновку, що з позивача підлягає до стягнення на користь відповідача 5000,0 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved