Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

18.03.2024 представник Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Пасічнік Л.П. звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, а саме 4569,31 грн. та витрат за послуги експерта в розмірі 1300 грн. Окрім того, просила стягнути з відповідачки на їх користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 20 грудня 2021 року о 08:29 год. в м. Миколаєві по вул. Привільній, 71-а, [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» (державний реєстраційний знак [NUMBER] ) допустила наїзд на транспортний засіб «Toyota Corolla» (державний реєстраційний знак [NUMBER] ), водій якого, [PERSON] , не знаходився в транспортному засобі. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2022 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. Транспортний засіб ВАЗ 21093» (державний реєстраційний знак [NUMBER] ) на час ДТП не був застрахований, в зв`язку з чим МСТБУ відшкодувало шкоду потерпілій стороні на суму 4569,31 грн. та понесло витрати на послуги експерта на суму 1300 грн. З огляду на що просила стягнути з відповідачки на їх користь данні грошові кошти в порядку ст. 1191 ЦК України. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.03.2024 справу передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024 головуючим по справі визначено суддю Щербину С.В. Справа була передана на розгляд судді 02.05.2024, в зв`язку з його знаходженням в нарадчій кімнаті. Ухвалою судді від 02.05.2024 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Проти заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзиву не подла. Про час слухання справи повідомлялася судовою повісткою, надісланою з рекомендованим повідомленням. До суду повернулось поштове відправлення з відміткою про повернення поштового відправлення за закінченням терміну його зберігання, що дає підстави для висновку, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Уст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, 20.12.2021 о 08:29 год. в м. Миколаєві [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ21093» (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), по вул. Привільній в районі біля буд. 114, була не уважна, не врахувала дорожньої обстановки, рухаючись заднім ходом не впевнилася в безпеці маневру та допустила наїзд на транспортний засіб «Toyota Corolla» (державний реєстраційний номер [NUMBER] ) водій [PERSON] знаходився поза межами транспортного засобу. Після чого [PERSON] залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Тим самим [PERSON] порушила вимоги п. 2.3 «Б», 10.9, 2.10 А ПДР України. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2022 по справі №487/274/22, яка набрала законної сили 11.02.2022, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зі змісту вищенаведеної постанови вбачається, що [PERSON] провину у вчиненому визнала. Згідно положень ч.6ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «Toyota Corolla» (державний реєстраційний знак [NUMBER] ) належний [PERSON] на момент ДТП був застрахований полісом №АР/5154387. Однак, на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідачки не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 20.01.2022 потерпілий звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з заявою про подію та на виплату страхового відшкодування. 04 травня 2022 року МСТБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 4569,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 819400 від 04 травня 2022 року. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на підставі: звіту №24-22 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку; ремонтної калькуляції № 24-22 від 20.12.2021 року; протоколом огляду транспортного засобу від 20.12.2021. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому зазначеним Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. З постанови Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-112цс13 слідує, що при розгляді справи про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування касаційний суд дійшов наступного висновку: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Враховуючи, що винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.12.2021 року, визнано відповідачку [PERSON] та внаслідок вказаної ДТП спричинена матеріальна шкода в сумі 4569,31 грн. виплачена потерпілій стороні за рахунок МТСБУ, то позивач набув право зворотної вимоги до відповідача виплаченого страхового відшкодування та понесених ним витрат на послуги експерта в сумі 1300 грн. (платіжне доручення №818975 від 19.04.2022). Разом з тим, будь-яких доказів на спростування позовних вимог та їх обґрунтування відповідач суду не надала. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved