Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народилось одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.08.2013 року, з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання доньки до досягнення нею повноліття. [INFO] , дочка [PERSON] досягла повноліття, а тому стягнення аліментів припинено. Вказує, що на сьогоднішній день дочка є студенткою 1 курсу факультету фізичної культури, спорту та здоров`я у Волинському національному університеті імені Лесі Українки. Навчання здійснюється на платній основі, передбачений термін закінчення навчання 01.09.2023 року, форма навчання заочна. Значні витрати йдуть на придбання літератури, канцелярських товарів, прожиття, харчування, витрати на транспорт, одяг тощо. Самостійно позивачка не має можливості забезпечити дочці належний рівень проживання та здійснювати всі необхідні витрати по оплаті її навчання. З огляду на ці обставини просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.04.2024 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 років. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надіслав, відзиву не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199\~СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа №199/9339/16-ц, провадження № 61-32330 св 18. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). На підставі ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.\~89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно вказаним документом підтверджується і той факт, що 05.04. 2024 року донька сторін [PERSON] досягла повноліття. З довідки № 19 від 27.03.2024 року, виданої деканом Волинського національного університету імені Лесі Українки вбачається, що [PERSON] навчається в даному навчальному закладі з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року за спеціальністю «Фізична культура і спорт», заочна форма навчання платна. Судом встановлено, що відповідач не достатньою мірою бере участь в утриманні дитини, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, хоча спроможний надавати таку матеріальну допомогу. Стаття 199\~СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому суд повинен враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. Судом встановлено, що навчання доньки сторін [PERSON] у Волинському національному університеті імені Лесі Українки є платним та становить близько 19700,00 гривень за навчальний рік. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Разом з тим згідно пояснень позивача вбачається, що крім плати за навчання, вона несе інші витрати на утримання доньки, на придбання підручників та навчальної літератури, харчування та транспортні витрати тощо. При наданні оцінки судом наявності можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки на період навчання, судом взято до уваги обов`язок щодо утримання доньки не лише матір`ю, а й батьком. За таких підстав, суд, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, розмір отримуваних доходів позивачем, вважає, що відповідач має можливість надавати своїй повнолітній доньці, що продовжує навчання, матеріальну допомогу, але в меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, а тому знаходить можливим задовольнити позов частково та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня подання позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 75, 82, 84, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial