Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він в період з 07.03.2018 року по 27.11.2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. 27 листопада 2020 року останнього було звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з позивачем повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року (справа № 227/344/23) з ТОВ «Краснолиманське» на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 182694,48 грн. Оскільки судове рішення фактично виконано в повному обсязі 14 липня 2023 року, позивач вважає що з відповідача на його користь має бути стягнута компенсація втрати частини заробітку за період з 07.03.2018 року по день фактичного розрахунку (14.07.2023 року) в сумі 85818,33 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини заробітку в сумі 89866,06 грн. Аргументи інших учасників. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву (а.с.29-34), в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх такими, що порушують права та законні інтереси відповідача ТОВ «Краснолиманське». Представник відповідача не заперечує того факту, що у позивача існувала заборгованість із заробітної плати в розмірі 182694,48 грн (сума вказана після утримання обов`язкових податків та зборів), яка була стягнута рішенням суду, яке було виконано в повному обсязі 14 липня 2023 року. Разом з тим, представник відповідача зазначає, що виплата нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу не відбулася, оскільки для проведення розрахунку компенсації втрати частини доходів, зокрема за період невиплати заробітної плати, має бути чітко визначений. Разом з тим, представник відповідача наголошує, що остаточна сума компенсації, відповідно до приписів законодавства, підлягає розрахунку на день виплати боргу та не залежить від дати ухвалення судового рішення. Тобто, виходячи з наведеного вбачається, що розмір компенсації втрати частини заробітку, зробленого позивачем, є значно завищеним та алгоритм розрахунку позивача суперечить нормам чинного законодавства і тому його вимоги задоволенню не підлягають, оскільки дії позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку. Представник відповідача вказує, що Добропільським міськрайонним судом Донецької області розглянуто справу № 227/1812/23 про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також відповідач звертає увагу на те, що для проведення розрахунку компенсації треба брати доходи громадян, які не мають разового характеру, а також те, що дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 року згідно із Законом України № 2710-ІХ від 03.11.2022 року. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити у позовних вимогах [PERSON] . Представник позивача адвокат Трун О.Ф. надала відповідь на відзив (а.с.40-41), в якій зазначила, що висновок відповідача про те, що вказані відносини регулюються Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» є хибним, оскільки вказаний нормативно-правовий акт врегульовує відносини з приводу індексації, зокрема, заробітної плати, з метою підтримання купівельної спроможності населення. Натомість відносини з приводу яких виник спір мають інший характер, оскільки як встановлено рішенням суду, при звільненні підприємство не провело з позивачем повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України ,внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Отже, в даному випадку спірні відносини виникли з приводу компенсації частини доходу (заробітку) внаслідок затримки розрахунку, що направлено на невілювання інфляційного зменшення заробітку внаслідок затримки. Вказані відносини врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року, які на момент звернення до суду і по теперішній час є чинними. Посилання представника позивача на те, що дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинена і що це є підставою для відмови не є обґрунтованими, оскільки вказаний Закон не регулює спірні відносини. Щодо посилання відповідача на те, що «дії позивача направлені на безпідставне збагачення», зазначає, що вказані доводи відповідача також є необґрунтованими, оскільки вказана виплата містить компенсаційний характер, і спрямована на відшкодування втраченої частини доходу внаслідок інфляції, що в свою чергу обумовлено затримкою розрахунку. Рух справи у суді. Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Пояснення сторін в судовому засіданні. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу слухати без його участі. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторін, суд вважав можливим розглянути справу без участі учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом обставини та факти. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений з підприємства 27 листопада 2020 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із заробітної плати в розмірі 182694,48 грн (а.с. 10-11). За даними ЄДРСР вказане рішення набрало чинності 21.04.2023 року. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» за № 384 від 18.10.2023 року, заборгованість у ТОВ «Краснолиманське» перед [PERSON] виникла за період з листопада 2019 р. по листопад 2020 року та становила 182694,48 грн (сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів) та складалася з таких сум: Період в якому виникла заборгованість з виплати заробітної платиСума заборгованості, грн.. Листопад 201911868,97 Грудень 201926586,43 Січень 20206,61 Лютий 20209921,70 Березень 202011931,98 Квітень 202021422,44 Травень 202011731,57 Червень 202014193,62 Липень 20200,00 Серпень 202017107,33 Вересень 20205229,35 РАЗОМ130000 Період в якому виникла заборгованість з виплати заробітної платиСума заборгованості, грн.. Вересень 202015318,82 Жовтень 20207168,84 Листопад 2020 30206,82 РАЗОМ52694,48 Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана заборгованість була сплачена позивачу в повному обсязі за два періоди: у травні 2023 року на суму 130000 грн, що підтверджується квитанцією від 03 травня 2023 року (а.с. 5), та у липні 2023 року на суму 52694,48 грн, що підтверджується квитанцією від 14 липня 2023 року (а.с.5, зворотній бік) та не оспорюється позивачем. Висновки суду та норми законодавства, що застосовані судом. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення містить частина 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відноситься і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України (лист "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" №62-97р від 03.04.1997), які застосовуються у судовій практиці і викладена у них позиція має сталий характер, вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця -\~інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи наведені норми законодавства, а також встановлені судом обставини, які свідчать про те, що відповідачем були порушені строки виплати позивачу заробітної плати за період з листопада 2019 по листопад 2020 року, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати: Місяць та рік за який не виплачена заробітна платаСума заробітної плати, нарахованої до виплати, але не виплаченої Період невиплати заробітної плати, місяць/рікІндекс споживчих цін за період невиплати грошового доходуСума компенсації, грн. Листопад 201911868,9712/19-04/231.506641536013,31 Грудень 201926586,4301/20-04/231.5096608513550,06 Січень 20206,6102/20-04/231.506647553,35 Лютий 20209921,7003/20-04/231.511181105071,79 Березень 202011931,9804/20-04/231.499187605956,30 Квітень 202021422,4405/20-04/231.4872892810438,93 Травень 202011731,5706/20-04/231.482840765664,48 Червень 202014193,6207/20-04/231.479881006811,25 Липень 20200,0008/20-04/2300 Серпень 202017107,3309/20-04/231.491797488413,34 Вересень 20205229,3510/20-04/231.484375602532,97 РАЗОМ130000 64455,78 Місяць та рік за який не виплачена заробітна платаСума заробітної плати, нарахованої до виплати, але не виплаченої Період невиплати заробітної плати, місяць/рікІндекс споживчих цін за період невиплати грошового доходуСума компенсації, грн. Вересень 202015318,8210/20-06/231.503731867716,58 Жовтень 20207168,8411/20-06/231.488843423504,44 Листопад 2020 30206,8212/20-06/231.4697368414189,26 РАЗОМ52694,48 25410,28 Загальна сума компенсації складає 89866,06 грн (64455,78 грн+25410,28 грн). Будь-яких доказів того, що така компенсація була нарахована під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем або після звільнення останнього або при здійсненні виплати вказаної заборгованості (03 травня 2023 року, 14 липня 2023 року), суду надано не було. Таким чином, сума компенсації, яка за розрахунком суду підлягає стягненню на користь позивача становить 89866,06 грн. Що стосується доводів відповідача в частині посилання на норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», то суд критично відноситься до цих доводів, оскільки предметом позову є стягнення компенсації заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Питання компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулюються Законом України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», яким чітко визначається в яких випадках проводиться така компенсація та яким чином вона обчислюється. Підставою для виплати компенсації громадянам втрати частини доходів є порушення строків виплати нарахованих громадянам доходів на один і більше календарних місяців. Виплата вказаної компенсації, за вказаним законом, повинна провадитися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. При цьому норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» регулюють інші питання, а саме підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Підставою для проведення індексації грошових доходів населення є ситуація, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Крім того порядок здійснення розрахунку індексації грошових доходів населення відрізняється від порядку розрахунку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати Тобто вказані закони регулюють різні правовідносини і тому в рамках даної справи Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягає застосуванню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», станом на день звернення позивачем до суду (станом на 03.10.2023 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн.). З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином за подання цього позову до суду позивач повинен був сплатити судовий збір (з урахуванням понижуючого коефіцієнту) в розмірі 858,88 грн. (1073,60 х 0,8), але відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору позивач звільнений. Враховуючи наведене та правила ст. 141 ЦПК України, сума в розмірі 858,88 грн. (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітку) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved