Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У червні 2024 року адвокат Ліндаєв О.С., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Скадовськ Херсонської області на тимчасово окупованій території. В обґрунтування заяви зазначає, що заявник [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу більше 5 років. У травні 2024 р. [PERSON] для вирішення особистих справ тимчасово поїхав до м.Скадовськ Херсонської області, де захворів та [INFO] помер. Вказує, що провести державну реєстрацію смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України та отримати відповідне свідоцтво про смерть не вбачається можливим, оскільки факт смерті відбувся на території України, на якій неможливо отримати відповідний документ встановленого зразка на підтвердження факту смерті, що й стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті у загальному порядку та отримання свідоцтва про смерть. Представник заявника у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просить розглядати справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Зявниця, ставлячи вимогу про встановлення факту смерті, посилається на обставини проживання разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. від 04.06.2024 р., [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не подані всі необхідні документи, які б підтверджували родинні стосунки з спадкодавцем [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть виданого 06.06.2024 р. владою окупаційної території - Скадовським районним відділом записів актів цивільного стану Управління РАЦС Херсонської області, [PERSON] помер [INFO] у м. Скадовськ, Херсонська область. 04.06.2024 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. здійснено реєстрацію в спадковому реєстрі. Факт смерті також підтверджується фотокартками поховання [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 2 та 3 цієї статті передбачає, що будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання спричиняє серйозні порушення або обмеження прав громадян. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено неможливість отримати у м.Скадовськ Херсонської області необхідних документів для реєстрації факту смерті [PERSON] , що пов`язано із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 р. Крім того, суд зазначає, що на час ухвалення рішення м.Скадовськ Херсонської області знаходиться у переліку тимчасово окупованих територій, що визначені Верховною Радою України та є загальновідомим фактом, який згідно із ч. З ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. З огляду на викладене, суд вважає, що надані докази підтверджують той факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Скадовськ Херсонської області, на тимчасово окупованій території. Разом з цим, доказів, які б підтверджували місце народження [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті у позасудовому порядку. Оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви та можливість її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved