Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

02 лютого 2024 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] в червні 2023 року прибула на територію Берестечківської міської ради та взята на облік як внутрішньо переміщена особа, проживала в гуртожитку ПТУ №27 м. Берестечко. [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ст.135 СК України. Батьком [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , який відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії призначене вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Органом опіки та піклування Берестечківської міської ради встановлено, що матір дітей, свідомо ухилилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, за що неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, неодноразово залишала дітей без нагляду, у тому числі у нічний час, не турбувалась про їх стан здоров`я. Позивач вказує ,що з відповідачем було проведено ряд профілактичних бесід щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей та недопущення повторних ситуації в майбутньому, попереджено про можливе притягнення до адміністративної відповідальності. Проте Відповідач до порад працівників Служби не прислухалась, чим створює небезпечні для малолітніх дітей умови, не дбає про їх загальний розвиток, не прививає навички гігієни, не вчить позитивної поведінки у родинному та соціальному середовищі. Вважає, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, по відношенню до своїх малолітніх дітей, так як залишила їх самих на призволяще, в результаті чого 15.09.2023 року дітей було вилучено із сім`ї матері та тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] . З моменту тимчасового влаштування дітей у іншу сім`ю, [PERSON] жодного дня їх не відвідала, життям, здоров`ям, потребами та проблемами дітей не цікавилась, до служби у справах дітей з будь-яких питань стосовно дітей не зверталася. На підставі викладеного просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 05.02.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача у клопотанні від 24.04.2024 року просить уточнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 3000 грн на дитину але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилися, однак до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному вебпотралі «Судова влада України», в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь яких заяв, клопотань чи заперечень не подала, правом на відзив на позов не скористалась. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи оцінивши додані до неї письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.9) та фактично проживає як внутрішньо переміщена особа в [ADDRESS] (а.с.12). Із долучених до матеріалів справи 07.03.2024 року доказів вбачається, що [PERSON] внаслідок укладення шлюбу 25 лютого 2012 року змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №8 складений виконавчим комітетом Ясногірської селищної ради міста Краматорська Донецької області (а.с.88). В подальшому [PERSON] внаслідок укладення шлюбу 17 січня 2014 року змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №2 складений виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області (а.с.89, 90). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 04.11.2023 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відомості про батька згідно витягу №00003911105 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.28). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 04.11.2023 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі від 17.01.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2014 року (а.с.90). Із відповіді ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» Міністерства Юстиції України [PERSON] , [INFO] , відбуває покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2022 року за ч.1 ст.125, ст.126-1 у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 днів. Початок строку 04.08.2023 року, кінець строку 14.08.2026 року (а.с.31-36). Згідно витягу електронної обліково-статистичної картки дитини [PERSON] 29.06.2010 року було взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків, осіб, які їх заміняють, від виконання своїх обов`язків. Коментар: рішення виконкому Шахтарської міської ради від 21.07.2010 року №357 «Про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] до державного закладу на повне державне утримання». 29.12.2010 року знято з обліку через зникнення підстав взяття на облік (а.с.48). Згідно витягу електронної обліково-статистичної картки дитини [PERSON] 11.10.2018 року було взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків, осіб, які їх заміняють, від виконання своїх обов`язків. 24.01.2019 року знято з обліку через зникнення підстав взяття на облік (а.с.49). Матеріали справи містять докази неодноразового притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП, а також за ч.1 ст.173-2 КУпАП де потерпілою була її донька [PERSON] що підтверджується відповідними копіями постанов які набрали законної сили (а.с.29, 30, 37-39). Згідно довідок Берестечківського ліцею №1-29/174 та 1-29/176 від 11.10.2023 року [PERSON] навчається в 8-Б класі, а [PERSON] в 1-Б класі (а.с.40, 44). Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання встановлено, що в с. Рогожани Володимирського району Волинської області проживають та мають постійне місце реєстрації [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Умови проживання незадовільні, в квартирі брудно, антисанітарія, скрізь розкидані речі. За результатами проведено профілактичну роботу, на матір було складено адміністративний протокол та попереджено про недопущення подібних випадків та необхідність наведення чистоти (а.с.45-47). Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 30.08.2023, було встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживають та мають постійне місце реєстрації [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Матір дітей зловживає алкоголем, неодноразово була помічена сусідами у стані сильного алкогольного сп`яніння. Матері надано консультацію щодо формування навичок відповідального батьківства, ведення здорового життя, дотримання санітарно-гігієнічних норм (а.с.53). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, який проводився 01.09.2023 року вбачається, що дитина [PERSON] повідомила, що в ніч на з 31.08.2023 року по 01.09.2023 року вона з братом перебувала у будинку за адресою [ADDRESS] самостійно. 01.09.2023 матір взяла молодшого брата і пішла у невідомому напрямку. У дитини наявні ознаки стресу, тривоги. Дитина мала кволий вигляд, була невиспана та втомлена від госпіталізації відмовилась, повідомила, що її матір протягом кількох днів вживає алкогольні напої. Соціальні виплати матір витрачає на свої потреби, тютюнові вироби та алкоголь. На момент здійснення огляду матері не було, місце її перебування та малолітнього сина було не відоме. Дитина просить прихистку та допомоги. За результатами проведення оцінки зроблено висновок про небезпечний рівень безпеки дитини та необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та сім`ї. Вжито заходів, повернуто матір та дитину (а.с.63-68). Згідно Акту обстеження умов проживання та протоколу бесіди від 08.09.2023, було встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживають та мають постійне місце реєстрації [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Напередодні (ввечері) сусіди чули шум та крики у помешканні, встановлено, що ввечері 07.09.2023 року у будинку зібрались друзі матері, розпивали алкоголь. Матір попереджено про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, проведено профілактичну бесіду та вирішили припинити вживати алкоголь, беззаперечно виконувати рекомендації фахівця, налаштувати власний побут, навести лад у помешканні, доцільно використовувати кошти (а.с.55, 56). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] та [PERSON] , який проводився 15.09.2023 року вбачається, що діти звернулися до служби у справах дітей та просять про допомогу, оскільки їх матір [PERSON] протягом декількох днів вживає алкогольні напої, а в ніч з 14 на 15 вересня 2023 року ночували у будинку самі. У дітей наявні ознаки тривоги та страху. Діти мали кволий вигляд, посили їсти. Повідомили, що матір протягом двох днів не готувала їжу. Взуття сина не придатне до носіння. Зі слів дітей матір залишила їх на призволяще. Малолітня [PERSON] повідомила, що 14.09.2023 року вона разом із своєю подругою перебували у будинку невідомого чоловіка у с. Піски, де були інші дорослі чоловіки та їх матір,усі вони розпивали алкогольні напої. Один із чоловіків пропонував дівчаткам сексуальні послуги, проте діти вчасно втекли від насильства. Під час обстеження матір була відсутня у помешканні. За результатами проведення оцінки зроблено висновок про дуже небезпечний рівень безпеки дітей та негайне відібрання дітей у матері. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано у сім`ю місцевої жительки м. Берестечко (а.с.58-62). Відповідно до копії протоколу №37 15 вересня 2023 року на засіданні з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Берестечківської міської ради розглядались питання стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] , відносно малолітніх дітей, який визнано неналежним та вирішено за доцільне вилучити та тимчасового влаштування малолітніх дітей у сім`ю громадян України (а.с.69-70). Згідно виписок стаціонарного хворого №626 та №626 КП «Берестечківська міська лікарня», [PERSON] та [PERSON] з 18.09.2023 року по 26.09.2023 року перебували на стаціонарному лікуванні з діагнозом гострий бронхіт. За час перебування на стаціонарному лікуванні мати не цікавилась станом здоров`я і не відвідувала дітей (а.с.50, 51). Відповідно до копії наказу служби у справах дітей Берестечківської міської ради №58 від 26.09.2023 року малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , як таких, що залишилися без батьківського піклування тимчасово влаштовано в сім`ю місцевих жителів (а.с.71). 30 вересня 2023 року із [PERSON] було проведено бесіду про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків, недопущення вчинення жорстокого поводження та насильницьких дій щодо дітей. Роз`яснено про права та обов`язки матері. Вирішено налаштувати власний побут, навести лад у помешканні, припинити вживати алкогольні напої, приводити у помешкання сторонніх осіб у стані алкогольного сп`яніння та розпивати алкогольні напої, влаштовувати бійки та дебоші (а.с.54). Матеріали справи також містять заяву від 06.10.2023 року на адресу Горохівського районного суду засвідчену у присутності начальника ССД Берестечківської міської ради та старшого оперуповноваженого ВП №2 (м. Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, із змісту якої вбачається, що [PERSON] дає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та просить суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги органу опіки та піклування Берестечківської міської ради підтримує повністю (а.с.54). Відповідно до характеристики ЗЗСО Берестечківський ліцей від 11.10.2023 року №01-03/187 [PERSON] позитивно характеризується, опікуни приділяють належну увагу вихованню дитини, цікавляться успіхами та поведінкою (а.с.40). Відповідно до характеристики ЗЗСО Берестечківський ліцей від 11.10.2023 року №01-03/187 [PERSON] позитивно характеризується, опікуни приділяють належну увагу вихованню дитини, цікавляться успіхами та поведінкою, дитина має усе необхідне для навчання (а.с.42). Згідно довідок №29/01-1197 та №29/01-1197 від 31.10.2023 року інших братів чи сестер у [PERSON] та [PERSON] не має (а.с.19, 20). 11 грудня 2023 року рішенням виконавчого комітету Берестечківської міської ради №125 вирішено вважати неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] та затверджено висновок Служби у справах дітей Берестечківської міської ради від 29 листопада 2023 року відповідно до якого з метою захисту законних прав та інтересів дітей, забезпечення умов для їх належного утримання, виховання та повноцінного розвитку вважається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] (а.с.72-78). Згідно Акту обстеження умов проживання від 24.01.2024 року №24 [PERSON] проживає із співмешканцем за адресою [ADDRESS] , не працює, зловживає спиртними напоями, авторитетом серед жителів громади не користується (а.с.57). Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19). Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву. Відповідачем порушено право її дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України. Відповідач байдужа до життя та здоров`я своїх дітей, самоусунулась від їх виховання, не проживає разом, не зустрічається з ними, не цікавиться їх життям, матеріальної допомоги не надає, що підтверджується наданими суду доказами. Суд наголошує, що постійні зміни умов проживання в негативну сторону, відсутність піклування, неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки негативно впливають на фізичне та психологічне здоров`я дітей. Однак, позбавлення батьківських прав носить також превентивний характер, що дає змогу іншим батькам переосмислити відносини з дітьми і стати на шлях виправлення задля збереження повноцінної сім`ї. З урахуванням найкращих інтересів дитини, оскільки беззаперечним є факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Водночас, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум становить для дітей віком дітей віком до 6 років - 2563 гривні та для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; Перевіривши обставини обумовлені статтею 182 СК України, визначаючи розмір аліментів, вважаю що дану вимогу необхідно задовольнити та визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, оскільки позивачем для підтвердження уточненої позовної вимоги не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в заявленому розмірі та не стане для неї непомірним тягарем. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів слід розпочати з дня звернення позивач із позовом до суду, а саме з 02 лютого 2024 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним відповідно до платіжної інструкції №224 від 13 лютого 2024 року судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру подану юридичною особою в розмірі 3028,00 грн., а також стягнути на користь держави судовий збір за позовну вимогу майнового характеру про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.180-182, 190, 191 СК України, ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved