Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

22.04.2024 [PERSON] здав на пошту позов до [PERSON] , в якому вказує, що 30.03.2021 він за договором позики надав відповідачці 15000 доларів США, зі строком повернення до 30.03.2024. Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується її нотаріально посвідченою заявою. Станом на 22.04.2024 остання повернула йому лише частину позики в сумі 12160 доларів США. Посилаючись на викладене, просить стягнути з [PERSON] на його користь 2840 доларів США боргу. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 07.05.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14.06.2024 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому вона вказує, що раніше вони з позивачем мешкали в її будинку як пара та спільними зусиллями робили ремонт. У той час працювала лише вона. Спільне життя з [PERSON] не склалося, тому вони вирішили розійтися, але останній вимагав компенсації витрат на ремонт. Мирним шляхом була визначена сума в розмірі 420000 грн. 30.03.2021 вона підписала розписку про наче б то отримання від позивача зазначеної суми на строк до 30.03.2024, але фактично зазначених коштів не отримала. 02.02.2022, 06.03.2023 і 10.04.2024 вона повернула [PERSON] кошти в загальній сумі 420400 грн, що на 400 грн більше суми позики. Таким чином, позика, отримана нею в гривні, була повністю повернута. Умови про повернення боргу гривні в еквіваленті до актуального курсу долара США на дату повернення або в доларах США розпискою передбачені не були. Договір позики вони не складали, тому не визначили умови та порядок повернення коштів. Умовно вони дійшли згоди, що вона компенсує позивачу за ремонт будинку 420000 грн, що вона і зробила. Посилаючись на викладене, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 28). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 27). Про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 30.03.2021 приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Соломоненко Л.В. було посвідчено заяву [PERSON] про те, що 30.03.2021 вона одержала від [PERSON] гроші (грошову позику) у сумі 420000 грн (еквівалент 15000 доларів США), зі строком виплати боргу до 30.03.2024 (а. с. 9). 02.02.2022 приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Соломоненко Л.В. було посвідчено заяву [PERSON] про отримання ним від [PERSON] у рахунок погашення боргу за вказаною розпискою 148400 грн (еквівалент 5300 доларів США), 06.03.2023 про отримання 136000 грн (еквівалент 3400 доларів США), 10.04.2024 про отримання 136000 грн (еквівалент 3460 доларів США) (а. с. 22-24). Як вбачається з розрахунку позивача станом на 22.04.2024 [PERSON] повернула йому 12160 доларів США, неповернутими є 2840 доларів США (а. с. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абз. 1 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальним, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування стате 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки в позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №154/3443/18. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідачка отримала від позивача 420000 грн (еквівалент 15000 доларів США), але в повному обсязі не виконує обов`язку з їх повернення. Станом на день розгляду справи [PERSON] повернула частину коштів, що еквівалентно 12160 доларам США. Неповернутою залишається частина коштів, яка еквівалентна 2840 доларам США. З огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строк, розмірі та в тій самій валюті, яка визначена договором позики. Оскільки з наданої розписки вбачається, що позика була надана саме в гривні з визначенням доларового еквівалента, тому позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача 115163 грн 42 коп., що за курсом Національного банку України (40,5505) станом на день ухвалення рішення становить 2840 доларів США. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 13.12.2023 у справі №754/5522/22. Доводи відповідачки про те, що вона не отримувала кошти, є безпідставними та спростовуються нотаріально посвідченою заявою (а. с. 9). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід також стягнути 1211 грн 20 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial