Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 2009 року позивач та відповідач уклали шлюб у Виконавчому комітеті Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 17. Від вказаного шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 31.10.2017 року, що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Вказує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, стан здоров`я дозволяє працювати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 10 листопада 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. 25 грудня 2023 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги позивача задоволено частково. 04 квітня 2024 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заочне ріщення від 25.12.2023 року скасовано та справу призначено до судового розгляду по суті з викликом, повідомленням сторін. Позивач надала заяву, відповідно до якої просить її позовні вимоги задовольнити, просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В своїй заяві про скасування заочного рішення вказав, що позивач навмисно вказала, що відповідач має лише одну доньку [PERSON] , що не відповідає дійсності. Вказує, що має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, чекає з новою дружиною на третю дитину. Зазначає, що ніколи не ухилявся від утримання доньки [PERSON] і на теперішній час добровільно виконує рішення суду, сплативши аліменти на утримання дитини за три місяці у розмірі з урахуванням утримання іншої дитини та вагітної дружини. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /а.с. 10 / Як вказує позивач у своїх позовних вимогах, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, стан здоров`я дозволяє працювати. Не погоджуючись з позовними вимогами, в якості доказу відповідач надав до суду свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , лікарський висновок від 07.02.2024 року /а.с.50-53/ Нормативне обґрунтування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Відповідно до п. п. 3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Суд не погоджується з ствердженнями представника відповідача про відмову у задоволені позовних вимог позивачу, з причин наявності ще однієї дитини, оскільки доказів не можливості сплачувати аліменти у визначеному законом розмірі до матеріалів справи не надано. Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі\~№565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. В цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі\~№ 760/9783/18-ц\~(провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі\~№ 565/2071/19\~(провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі\~№ 715/2073/20\~(провадження № 61-1031св21). Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, її потреби, а також той факт, що в матеріалах справи відсутні докази не можливості сплати ним розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ненадання позивачем доказів про можливість сплачувати аліменти у зазначеному в позові розмірі 1/2 частки доходу, тому суд приходить до висновку про доцільність в даному випадку стягнення з відповідача на користь позивача, аліментів у визначеному чинним законодавством розмірі на одну дитину відповідного віку, наступним чином: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 07 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, проаналізувавши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] \~до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial