Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

05.07.2023 р. представник позивача Юхименко Ю.Ю. через систему "Електронний суд" звернулась із вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №430286606 від 15.03.2020 р. у розмірі 35495 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладення 15.03.2020 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] кредитного договору № 430286606 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 17000,00 грн. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість. Позивач у позові зазначає, що 28.11.2018 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (надалі - ТОВ "Таліон Плюс") було укладено Договір факторингу № 28/1118-01івців, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 430286606 від 15.03.2020 , що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 98 від 08.09.2020 року. 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (надалі - ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс") було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 430286606 від 15.03.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 6 від 15.07.2021 року. В подальшому, 06.12.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - Позивач) було укладено Договір факторингу № 06/12/2021-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 06.12.2021 року до Договору факторингу № 06/12/2021-01 від 06.12.2021 року, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 35495 грн., з яких 17000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18495 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач вказує, що станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем по кредитному договору не сплачена, у зв`язку із чим ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" просить суд стягнути вказану заборгованість. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2023 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, заявляючи позовні вимоги просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилась, правом подачі відзиву не скористалась. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.03.2020 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №430286606 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого позичальникові надано кредит на суму 17000,00 грн строком на 125 днів на умовах строковості, зворотності платності із нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 475,80 відсотків річних. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Відповідно Договору факторингу ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" за плату та на умовах, визначених Договором. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №98 від 08.09.2020 р. до Договору факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №430286606 від 15.03.2020 р. 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до Договору факторингу ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується відступити ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату та на умовах, визначених Договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №6 від 15.07.2021 р. до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 р. до ТОВ ФК "Онлайн Фінанс" право грошової вимоги за кредитним договором №430286606, долучені лише форми з Реєстру прав вимог, які не містять у собі обов`язкових реквізитів, зокрема, номеру, дати укладення, відомостей про боржника та кредитного договору за яким набувається право вимоги. 06 грудня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія Ейс" було укладено Договір факторингу №06/12/2021-01. Відповідно до Договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія Ейс" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (ціна продажу) за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс`відступити ТОВ "Фінансова компанія Ейс" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс". Відповідно до Реєстру прав вимоги від 06.12.2021 р. №1 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором№430286606, в загальному розмірі 35495,00 грн. На підставі досліджених вище доказів суд доходить висновку, що на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та боржником [PERSON] , тобто у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Таліон Плюс" на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Суд зазначив, що оскільки ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути в подальшому передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", яке, в свою чергу, не могло передати таке право позивачу ТОВ "ФК "Ейс" за договором факторингу №06/12/2021-01 від 06.12.2021 року. З урахуванням наведеного, суд вважає ТОВ "ФК "Ейс" неналежним позивачем, оскільки товариство не набуло права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 15.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі N 752/8842/14-ц). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року N 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року N 231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] 15.03.2020 року, натомість Договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" відступило право вимоги ТОВ "Таліон Плюс", був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Таліон Плюс" на підставі договору факторингу від 28 листопадом 2018 року. Оскільки ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року компанії ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", яка, у свою чергу, не могла передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 06.12.2021 року ТОВ "Фінансова компанія Ейс", яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 15.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога". Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу укладений між первісним кредитором ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" 28 листопада 2018 року, до моменту виникнення у первісного кредитора права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним 15.03.2020 р., суд доходить висновку висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" заборгованості за кредитним договором №430286606 від 15.03.2020 р. у розмірі 35495,00 грн., оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника [PERSON] не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення. Доводи представника позивача про те, що редакція Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на підставі якого ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" було передано ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №430286606, набула чинності 31 грудня 2021 року, тобто після виникнення заборгованості, викладені у додаткових поясненнях від 14.02.2024 р. суд вважає необґрунтованими. Так, вказаною додатковою угодою лише продовжено строк дії договору факторингу, який укладений між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" до 31 грудня 2022 року. При цьому, обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28 листопада 2018 року додатковою угодою не змінений, по своїй суті вона не є новим договором факторингу, і не свідчить жодним чином про перехід до ТОВ "Таліон Плюс" від первісного кредитора ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №430286606 від 15.03.2020 р. Окрім того, суд приймає до уваги відсутність доказів щодо надання та отримання відповідачем кредитних коштів, а також розрахунку заборгованості, який підтверджує період нарахування відсотків, розмір нарахувань за кожен місяць прострочення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed