Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

29.01.2024\~року до\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси звернувся\~ [PERSON] з позовом\~до [PERSON] про стягнення аліментів. \~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~зазначив наступне. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюб між батьками розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Позивач навчається в вищому навчальному закладі на очній формі навчання. Позивач має хронічні захворювання та потребує проведення регулярних обстежень. На даний час перебуває в евакуації та не завжди має доступ до безкоштовних медичних послуг. Крім того, позивач має витрати на оренду житла, оскільки через хворобу та навчання не має змоги працювати щоб самостійно себе утримувати, просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання у розмірі , додаткові витрати на оренду житла у сумі 7100,00грн, додаткові витрати на лікування в сумі 3000,00 грн. В подальшому, позивач просив суд залишити позовну вимогу 2, 3 без розгляду. Ухвалою суду\~від 19.02.2024\~року відкрито\~провадження по\~справі,\~вирішено розгляд\~справи проводити\~в порядку\~спрощеного провадження\~з викликом\~сторін. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду\~заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.Ухвалою суду від 11.04.2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовну вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) на день сплати аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. [PERSON] народився [INFO] в м. Краматорськ, в графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.12.2023 року , апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 25.07.2023 року яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено- залишено без змін. 13 вересня 201.09.2021 року [PERSON] зарахований наказом № 731-03 від 09.08.2021 року на навчання до Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, за денною формою навчання. На період розгляду справи, [PERSON] дійсно є студентом 3 курсу групи ГКЗ 2021-3 Навчально-наукового інституту будівництва та цивільної інженерії денної форми навчання, що підтверджується копією довідки від 2337 від 18.03.2024 року виданої Харківським національним університетом імені О.М. Бекетова МОІНУ, я. Термін навчання з 01.09.2021-30.06.2025 року, та навчається за рахунок коштів держбюджету. Оскільки позивачка продовжує навчатися, здобуває професію, він обмежений у можливості працевлаштування та забезпечення своїх потреб. У зв`язку з витратами, пов`язаними з проїздом до навчального закладу, оплатою житла, харчуванням, організацією її життєдіяльності позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідачем надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання письмових доказів не надано. Наведене свідчить про обґрунтованість доводів [PERSON] про ту обставину, що [PERSON] не приймає участі в його утриманні. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2024 року, Головний сервісний центр МВС регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Донецький, Луганській областях, автономній республіці Крим та м. Севастополі, надав копію облікової картки № [NUMBER] від 29.09.2018 року, з якої вбачається, що [PERSON] , є власником т/з Mercedes-Benz д.н.з [NUMBER] . З інформації, з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) наданої Головним управлінням пенсійного фонду в Донецькій області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримує заробітну плату в Маріупольському міжрайонному відділі управління поліції охорони в Донецькій області, сума фактичного доходу за 2023 рік склала 597328,61 грн., за перший квартал 2024 року сума фактичного доходу 151417,59 грн. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що [PERSON] як батько [PERSON] не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітнього сина, яка продовжує навчання, суду не представлено. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно, частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08 липня 2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для; забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження дітьми навчання (форма навчання може бути як денна, так і заочна (постанова Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16-ц). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також необхідно врахувати розмір ймовірної вартості витрат на навчання, оплату проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що донька відповідача, як повнолітня особа, повинна самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оренду житла у розмірі 7100 грн, та додаткових витрат на лікування у розмірі 3000,00 суд зазначає наступне. 19.06.2024 року позивач надав заяву щодо залишення п.2,3 позовних вимог без розгляду. Відповідно до вимог ч.1 п.5 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved