Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Баришівського районного суду Київської області з заявою до Березанської міської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на спадщину спадкодавця [PERSON] , що проживала по [ADDRESS] , яка відкрилась після її смерті [INFO] , а саме на земельні ділянки (пай) площею 3.33 гектара, які належали на праві власності померлій [INFO] тітці - [PERSON] на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 на даний час можуть претендувати дочка померлого [INFO] її брата [PERSON] - [PERSON] та дружина померлого [PERSON] - [PERSON] . Також рішення суду відносно зазначеної спадщини може вплинути на інтереси, права та обов`язки, дітей її брата [PERSON] , померлого [INFO] - [PERSON] та [PERSON] . Та обставина, що покійна [PERSON] являється рідною сестрою нині померлого [PERSON] підтверджується Довідкою Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області №318 від. 23,09,2016 року, яку за життя отримав [PERSON] . За життя [PERSON] судовим рішенням встановив факт родинних відносин, що померла зазначена в Свідоцтві про смерть [PERSON] - це його рідна мати. Даний факт підтверджено рішенням Баришівського районного суду від 29 липня 2016 р. №355/815/16-ц та Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 р. №355/815/16-ц, яка в частині родинних відносин - [PERSON] , залишає в силі рішення Баришівського районного суду від 29 липня 2016 р. №355/8 15/16-ц. Та обставина, що [PERSON] - це дочка померлого [PERSON] , за рішенням суду внука [PERSON] , підтверджено Свідоцтвом про її народження та двома Свідоцтвами про укладення шлюбу. Та обставина, що [PERSON] - це дружина померлого [PERSON] підтверджено відміткою (штампом) в паспорті [PERSON] , Рішенням-Баришівського районного суду від 5 грудня 2022 року №757/2037/18-ц, Свідоцтвом про спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року в частині майна, що по [ADDRESS] , оформленого у спадкову власність на [PERSON] визнано недійсним. Та обставина, що покійна [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] підтверджено витягом з Погосподарської книги Яблунівського старостівського округу Березанської міськради від 07.03. 2023 року 08/16-13, Свідоцтвом про народження [PERSON] та Рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 9.08.2007 р. №752/17407/16-ц та рішенням Баришівського районного суду віл 24 січня 2024 року № 355/936/23, де встановлено юридичний факт, що покійний [PERSON] являється сином зазначеної в Свідоцтві про смерть померлої [PERSON] . Та обставина що [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] , є рідною тіткою [PERSON] та [PERSON] підтверджено Довідкою Яблунівської сільської ради №143 від 11.03.2014р. Та обставина, що [PERSON] та [PERSON] це брат і сестра -діти нині померлого [PERSON] , підтверджено Свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] , а також копіями з їх паспортів. Чоловіка і дітей - родичів по прямій лінії у померлої [INFO] [PERSON] не було. В доданих до позову копіях витягу з Погосподарської книги Яблунівського старостівського округу Березанської міськради від 07.03. 2023 року 08/16-13, в Свідоцтві про народження та Свідоцтві про смерть нині померлої [PERSON] , а також в Свідоцтвах про смерть [PERSON] та [PERSON] ніяких питань щодо батьківства та прізвища ім`я по батькові [PERSON] не виникає. Проте, через безграмотність записів в різних документах, по різному записані прізвища ім`я по батькові його дружини - [PERSON] , безліч різних питань, що мають вирішуватися судом «про встановленню фактів що мають юридичне значення». В судових рішеннях Баришівського районного суду від 29 липня 2016 р. №355/815/16-ц, Голосіївського районного суду м. Києва від 9.08.2017 р. №752/17407/16-ц, Баришівського районного суду віл 24 січня 2024 року № 355/936/23 родинні відносини визнані до Свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] , а в Свідоцтві про народження померлої [PERSON] матір`ю значиться [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України «у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.» В ч.4 ст. 315 ЦПК України зазначено, що при наявності спору встановлення фактів що мають юридичне значення відбувається в позовному провадженні. Тому по встановленню факту що має юридичне значення в позові має бути відповідна вимога. У відповідності до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та пунктів п.1. п.4, п.5 Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України, який набрав законної сили 1 січня 2004року зазначено, шо -норми Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року застосовуються до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Уразі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР в редакції 18.07.1963 року, якщо строк на прийняття спадщини закінчився до 01 січня 2004 року. [PERSON] померла [INFO] , тобто дана справа має вирішуватися по цивільному законодавству, яке діяло до 01 січня 2004 року, зокрема Цивільний кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки від 18 липня 1963 року. У відповідності до ст.529, ст. 530 ЦК У РСР в редакції від 18 липня 1963 рок; майно покійної [PERSON] міг успадкувати лише її брат- [PERSON] , який помер [INFO] . Батьки [PERSON] на час її смерті [INFO] померли, чоловіка і дітей у неї не було. Брат покійної [PERSON] - [PERSON] помер за довго до її смерті - [INFO] , тому успадкувати її майно не міг. Пунктом 1 ст.549 передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Покійний [PERSON] піклувався разом з [PERSON] та дочкою- [PERSON] , за хворою [PERSON] , возив її в обласну лікарню, разом з дочкою діставав шукав та купляв для сестри лікарства. [PERSON] мала інвалідність, що підтверджується копіями з її трудової книжки. Після смерті його сестри [PERSON] за життя [PERSON] теж господарював по [ADDRESS] . Часто приїзжав, садив дерева і огород, любив все кругом погородити. Зять [PERSON] - [PERSON] разом з дружиною [PERSON] помагали садити огород, а також помагав [PERSON] ремонтувати водопровід. Своїми діями за життя [PERSON] успадкував, разом з нині покійним братом [PERSON] , а в подальшому його дітьми [PERSON] та [PERSON] , спадкове майно зазначеної в свідоцтві про смерть [PERSON] , що по [ADDRESS] у відповідності до п ст.549 ЦК У РСР в редакції 18 липня 1963 року, а після смерті [PERSON] , яка згідно витягу з погосподарської книги Яблунівського старостівсько округу Березанської міськради від 07.03.2023 року проживала за вказаною адресою по [ADDRESS] успадкував і її майно. Дану обставину підтверджено Довідкою Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області №3 від. 23.09.2016 року, яку за життя отримав [PERSON] . [PERSON] - дочка покійного [PERSON] не успадкувала майно, по [ADDRESS] , оскільки подала до суду заяву про передачу належної її спадщини її двоюрідним брату і сестрі [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено на сторінці 8 (вісім) Рішення Баришівського районного суду від 24 січня 2024 року №355/936/23. За життя [PERSON] було отримано Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія [NUMBER], яке передувало і було підставою для видачі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 на земельні ділянки (пай) площею 3.33 гектара і в подальшому ця земельна ділянка площею 3.33 гектара на підставі даного Сертифіката була розділена на рілля - площею 2.4072 гектара та «для ведення товарного сільгоспвиробництва під багаторічними насадженнями» сади - площею 0.7838 гектара. На підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 Розпорядженням Баришівської районної адміністрації Київської області від 16.04.2002 р. №132 (в додатку до Розпорядження під №41) та Рішенням 18 сесії Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області 23 скликання від 4 березня 2002 року № 75 [PERSON] був виготовлений Державний Акт про право приватної власності на землю 1 -KB № 023172 на рілля - площею 2.4072 гектара . Згідно повідомлення Держгеокадостру вартість 1 гектара рілля становить 34050.38 гривень. Відносно виділення [PERSON] на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 земельної ділянки «для ведення товарного сільгоспвиробництва під багаторічними насадженнями» садами - площею 0.7838 гектара наявна Довідка Яблунівської сільської Ради від 18.10.2013 р. №863 в якій зазначено, що земельна ділянка № [NUMBER] а «для ведення товарного сільгоспвиробництва під багаторічними насадженнями» садами у розмірі 0.7838 гектара числиться за [PERSON] на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 і вартість даної земельної ділянки згідно даних Держземагенства в Баришівському районі Київської області становить 10925 грн. 44 коп. За проханням [PERSON] для уточнення даних стосовно земельної частки, що числяться за [PERSON] на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830, [PERSON] звернувся до Архівного відділу Баришівського Архівного сектору Броварської районної державної адміністрації Київської області та до Березанської міської ради Броварського району Київської області. На Звернення до Архівного відділу Баришівського Архівного сектору Броварської райдержадміністрації була отримана Відповідь від 19.03 2024 р №30 та завірена копія Розпорядження Баришівської райдержадміністрації Київської області №440 від 17.08.2009 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва» (сади) і у Відповіді від 19.03 2024 р №30 зазначено, що в додатку до Розпорядження №440 від 17.08.2009 р. в списках осіб яким надаються паї [PERSON] не виявлено. На Звернення до Березанської міської ради Броварського району Київської області була отримана Відповідь від 27,03.2024 року №04-37/Д-93, що згідно інформації із бази даних Державного земельного кадастру за [PERSON] обліковуються земельні частки (паї): -площею 2.4072 гектара кадастровий номер 3220288700:25:095:0041 для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва сформована ділянка № [NUMBER] на території Яблунівського старостівського округу; -площею 0.7838 гектара кадастровий номер 3220288700:25:093:0034 для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва сформована ділянка № [NUMBER] на території Яблунівського старостівського округу. Тобто дані ділянки значяться за покійною [PERSON] . [PERSON] успадкувала спадщину свого померлого [INFO] батька - [PERSON] . Постановою Верховного суду України від 27 лютого 2020 року №355/815/16ц [PERSON] визнана правонаступником [PERSON] . По спадковій справі 04/2017 [PERSON] подана Заява про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька - [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду із вищевказаною заявою, яку просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 09.05.2024р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у її відсутність, просила задовільнити заяву у повному обсязі. Представник відповідача - Березанської міської ради Броварського району Київської області - у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, з заявленими вимогами погодився у повному обсязі. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмові клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з заявленими вимогами погодились у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно сертифікату на право на земельну ділянку серії РН № 351830 від 12.03.2001р., [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства « Хмельовик» розміром 3,33 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). З посвідки про народження [PERSON] № [NUMBER] , яка народилася [INFO] , вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Згідно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 11). З довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради №318 від 23.09.2016р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] є рідною сестрою [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 29.07.2016р., встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на майно у спадок - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Рішенням Київського апеляційного суду від 24.11.2021р. провадження у справі в частині встановлення права власності на майно у спадок закрито у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] (а.с. 23,24). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яка народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.10.1990р., [PERSON] 05.10.1990р. уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 28). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.1995р., [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 29). Згідно свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , який народився [INFO] .. його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05.12.2022р., свідоцтво на спадщину за законом № 2537, видане 15.08.2017р., в частині майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] та оформлене у спадкову власність [PERSON] , визнано недійсним (а.с. 32-39). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2017р., встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , померлого [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлого [INFO] та є онуком померлої [PERSON] (а.с. 40-41). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2024р., позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , до Березанської міської ради Київської області, третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності документів, прийняття спадщини та визнання права власності на майно у спадок, задоволено: встановлено юридичний факт про те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , померлого [INFO] ; встановлено юридичний факт про те, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] ; встановлено юридичний факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] записів у Погосподарській книзі Яблунівської сільської ради Баришіського району Київської області теперішній Яблунівський старостинський округ Березанської міської ради Броварського району Київської області відносно земельної ділянки та майна, що по [ADDRESS] а саме: записів у Погосподарській книзі №5 за 1971-1973 роки особовий рахунок № [PERSON] , в Погосподарській книзі №6 за 1971-1973 роки, особовий рахунок № [PERSON] , в Погосподарській книзі №5 за 1977-1979 роки, особовий рахунок № [PERSON] , в Погосподарській книзі №5 за 1980-1982 роки особовий рахунок № [PERSON] , в Погосподарській книзі №5 за 1983-1985 роки [PERSON] , в Погосподарській книзі №6 за 1986-1990 роки особистий рахунок № [PERSON] , в Погосподарській книзі №17 за 1991-1995 роки особистий рахунок № [PERSON] ; визнано за [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку та майно у спадок, а саме: на зазначені в Погосподарській книзі Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області теперішній Яблунівський старостинський округ Березанської міської радою Броварського району Київської області земельну ділянку площею 0,3300 гектари та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за [PERSON] та [PERSON] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнано право спільної власності за [PERSON] та [PERSON] , яке поділене за їх згодою, на земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , а саме: на земельну ділянку площею 0,3300 га, всі погосподарські споруди сарай, погріб, огорожа, ворота, вбиральня в будинку-веранда, горище, сіни, кухня, піч як майно спільного користування, кімнати будинку, які зазначені в «по етажному плані будинку»: кімната площею 16.40 кв.м. є спадковою власністю [PERSON] , кімната площею 8,40 кв.м. є спадковою власністю [PERSON] ; зобов`язано [PERSON] надати вільний доступ через свою кімнату [PERSON] до його кімнати (а.с. 42-47). Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 143 від 14.03.2014р., [PERSON] , 1938 р.н., є рідною тіткою [PERSON] (а.с. 48). Згідно свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , який народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49). Згідно свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яка народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 50). Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 317 від 23.09.2016р., [PERSON] , [INFO] , дійсно доглядав сестру - [PERSON] , 1938 р.н., яка була інвалідом 1 групи та проживала за адресою: [ADDRESS] , а після її смерті [INFO] фактично своїми діями прийняв спадщину (а.с. 54). Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КИ-1 № 00153 від 28.02.2003р.. [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Хмельовик» відповідно до затвердженого списку (а.с. 55-56). Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 319 від 23.09.2016р., за померлою [PERSON] числиться земельна ділянка в розмірі 2,4072за № 41 (а.с. 57 -62). Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 863 від 28.10.2036р., земельна ділянка № [NUMBER] а для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями у розмірі 0,7838 га числиться за [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку РН № 351830 від 12.03.2001р. (а.с. 63). Згідно довідки Архівного відділу Баришівського архівного сектору №30 від 19.03.2024р., у розпорядженні Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 17.08.2009р. № 440 «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва» та у додатку до Розпорядження № 440 від 17.08.2009р. «Список земельних часток, яким надаються земельні ділянки у власність для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва в межах Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області» особу [PERSON] не виявлено (а.с. 64-65). Згідно відповіді виконавчого комітету Березанської міської ради на №93 від 26.02.2024р., земельні частки, що обліковувалися за [PERSON] : -площею 2,4072 га, кадастровий номер 3220288700:25:095:0041 , ділянка 41 на території Яблунівського старостинського округу сформована та перебуває у користуванні ПАТ « УІФК - Агро» з 10.07.2017р.; - площею 0,7838 га, кадастровий номер 3220288700:25:093:0034 , ділянка 13а на території Яблунівського старостинського округу сформована та перебуває у користуванні ПП « Миколай-Плюс» з 25.10.2021р. (а.с. 67). Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із статтею 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні, каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; по реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений за своєчасний розгляді і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 203 ЦПК України, суд розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством, не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] , тобто дана справа має вирішуватися по цивільному законодавству, яке діяло до 01 січня 2004 року, зокрема Цивільний кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки від 18 липня 1963 року. Зі змісту статті 524 ЦК України ( в ред. 1963 року), вбачається, що - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За правовою конструкцією ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст.529, ст. 530 ЦК У РСР в редакції від 18 липня 1963 року, майно покійної [PERSON] міг успадкувати лише її брат- [PERSON] , який помер [INFO] . Батьки [PERSON] на час її смерті [INFO] померли, чоловіка і дітей у неї не було. Брат покійної [PERSON] - [PERSON] помер за довго до її смерті - [INFO] , тому успадкувати її майно не міг. Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. Верховний Суд України висловив правову позицію, за якою: «Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. …Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив: «…судами встановлено, що [PERSON] після смерті батька [PERSON] вступила у володіння та управління спадковим майном шляхом догляду за спірним житловим будинком... Так, позивач здійснила поховання батька, влаштовувала після його смерті у будинку поминальні обряди. У неї знаходились і ключі від будинку. Таким чином, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому правильно визнав за нею право власності в порядку спадкування. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини), факт прийняття спадщини визначається шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном» (ухвала від 07 квітня 2016 року у справі №6-3061ск16 . Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" № 4 від 24.06.83 року " шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку". На підставі ст. ст. 7, 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», земля є одним з об`єктів права колективної власності у підприємстві і вона включається до пайового фонду членів підприємства. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право колективної власності на землю, що посвідчує це право. Відповідно до п.15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом, може бути успадковане. Відповідно до п. 2, 5 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно вимог ст. 25 Земельного кодексу України в редакції 2001 року, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ і організацій а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки(паю). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Враховуючи неможливість оформлення прав на земельні частки (пай), позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та про можливість її задоволення , оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявниця не має. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у заяві заявник не ставить вимоги про стягнення судового збору з зацікавленої особи. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення на користь заявника витрат по сплаті судового збору сплачених заявником при зверненні до суду з вищевказаною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved