Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

19.02.2024 засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Батіщевої К.В. до [PERSON] про розірвання шлюбу, згідно прохальної частини якої просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.09.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між сторонами у справі. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу стосунки з чоловіком у позивача розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частини сварки, негативні емоції. Негативні взаємовідносини між подружжям призвели до того, що дитина стала більш нервовою та плаксивою, вже більше року кожен з подружжя диве окремим життям та своїми інтересами, позивач та відповідач проживають у різних містах, фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із матір`ю. Строк для примирення не потрібен. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків. 13.03.2024 року засобами електронного зв`язку від представника позивача [PERSON] адвоката Батіщевої К.В. надійшла заява на виконання ухвали суду від 06.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~27.03.2024 року засобами поштового зв`язку до суду від позивача [PERSON] надано оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~15.05.2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому зазначає, що вимоги, викладені в позовній заяві є недостовірними, будь-яких доказів, які б доводили наявність обставин, які викладені у позові та інших обставин, які мають значення для вирішення справи по суті, позивач до суду не надає. На даний час дитина проживає не з матір`ю, а лише тимчасово мешкає з позивачем у її батьків з міркувань безпеки, дитина проживає у приватному будинку та не бачить навколишнє середовище, а тому це і є причиною того, що донька стала більш нервовою. Також зазначає, що перебування у шлюбі суперечить лише самому позивачеві. Розірвання шлюбу для відповідача це вимушена міра і останній погоджується на нього тільки тому, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому позивач тривалий час наполягає на розслученні. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені в письмових заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи в цілому, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як встановлено матеріалами справи, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25.09.2019 року зареєстровано шлюб, актовий запис №4463, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджує оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.06.2021 року Безлюдівською селищною радою Харківського району. Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім`єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті\~104, частини 3 статті\~105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~статті 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 2\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2\~статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив справжнє прагнення сторін до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам сторін, окрім того збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя суд не знаходить. Окрім цього, суд зазначає, що в даному провадженні розглядається лише питання щодо розірвання шлюбу. Проте, питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки вказане питання вирішується окремо в позовному провадженні або за спільною згодою батьків дитини окремо. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно статті 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи\~статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved