Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

31.01.2024 позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) №30.10.2023-100000206 згідно якого останній отримав кредит в сумі 7000 грн. на його картковий рахунок строком на 42 дня зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті відсотків належним чином не виконав, має заборгованість, яка, станом на 22.01.2024 становить 13860 грн. з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6860 грн. заборгованість за процентами. На підставі викладеного, позивач ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором (оферти) №30.10.2023-100000206 від 30.10.2023 в розмірі 13860 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. 23.02.2024 відповідачем [PERSON] наданий відзив на позовну заяву в якому він позовні вимоги не визнає в повному обсязі та зазначає, що Кредитний договір (оферти) №30.10.2023-100000206 від 30.10.2023 та додатки до нього не містять його підпису, розмір заборгованості є неналежно оформлений та необґрунтований, сукупна сума неустойки, нарахована за порушення зобов`язання перевищує половини суми одержаної ним за кредитним договором, що є порушенням п.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» (а.с.35-38). Відповідь на відзив представником позивача не надана. Також, в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що при укладенні Кредитного договору (оферти) №30.10.2023-100000206 від 30.10.2023 не міг в повному обсязі керувати своїми діями через наявність у нього психічної хвороби на підтвердження чого надав відповідні медичні документи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) №30.10.2023-100000206 згідно якого останній отримав кредит в сумі 7000 грн. на його картковий рахунок строком на 42 дня зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.11-20). Факт зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] підтверджується квитанцією від 30.10.2023 (а.с.24). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодеку України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 вищезазначеного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 вказаного Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 цього ж Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 зазначеного вище Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір (оферти) №30.10.2023-100000206 від 30.10.2023 був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу та підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором (а.с.11-20). Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр», відповідач надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає ЗУ «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про відсутність його підпису у Кредитному договорі (оферти) №30.10.2023-100000206 від 30.10.2023, як необґрунтовані. Водночас, із наданих відповідачем [PERSON] копій медичних документів (а.с.48-49) слдіує, що він є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Споживчий центр» за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та позивачем не був би укладений. Крім того, підписанням за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора кредитного договору, [PERSON] підтвердив свою обізнаність та згоду із запропонованими умовами надання кредиту, що свідчить про його вільне волевиявлення, спрямоване на укладення договору саме на тих умовах, що у ньому визначені. Згідно ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1\~ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на 22.01.2024 становить 13860 грн. з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6860 грн. заборгованість за процентами (а.с.21). Таким чином, суд вважає, спірна заборгованість є законною та нарахована відповідно до умов Договору, а тому підлягає стягненню з відповідача. Щодо доводів відповідача про те, що сукупна сума неустойки, нарахована позивачем за порушення зобов`язання перевищує половини суми одержаної ним за кредитним договором, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання.\~Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання.\~Пенею є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~несвоєчасно виконаного\~грошового зобов`язання\~за кожен\~день прострочення\~виконання. Як видно з розрахунку заборгованості (а.с.21), позивач ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача [PERSON] лише заборгованість за тілом кредиту та процентами нарахованими на строк кредиту, в той час як жодних вимог про стягнення коштів, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язання (штраф, пеня) позивачем не заявлялось. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором (оферти) №30.10.2023-100000206 від 30.10.2023 є цілком законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню.. Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору (а.с.1), що у зв`язку із задоволенням позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved