Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 24.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказував, що протягом останнього року відносини з [PERSON] значно погіршились. Під час спілкування у них виникали постійні сварки, непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та кохання. На його думку спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на подружнє життя. З листопада 2023 року вони не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу та примирення вважає неможливим. Вказував, що спору щодо місця проживання дитини у них немає. Після фактичного припинення відносин Донька залишилась проживати разом із ним та з того часу він самостійно її виховує та утримує. Здійснює належний догляд за дитиною, забезпечує всі життєві потреби та розвиток. Натомість матір дитини участі у її вихованні та утриманні не приймає. У зв`язку із тим, що донька перебуває на його одноособовому утриманні та вихованні, виникла необхідність у юридичній фіксації зазначеного факту, оскільки можуть виникнути обставини необхідності оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, отримання додаткової оплачуваної відпустки, отримання першочергового права на поліпшення житлових умов, а також можливості переміщення разом із дитиною без згоди матері. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними, дочку після розірвання шлюбу залишити проживати разом із ним та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 24.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №81, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до поданого позову всі потреби дитини щодо харчування, навчання, розвитку і відпочинку забезпечує батько, що підтверджується укладеним нотаріально посвідченим договором між батьками від 06.06.2024 р.. Зазначене свідчить, що дійсно дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач зазначив, що встановлення даного факту необхідне йому для можливості оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, отримання додаткової оплачуваної відпустки, отримання першочергового права на поліпшення житлових умов, а також можливості переміщення разом із дитиною без згоди матері, оскільки іншим чином підтвердження даного факту законом не передбачено. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] , після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved