Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом про виділення частки у спільній частковій власності майна подружжя, який уточнено в ході розгляду справи. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони 27.07.1993 року зареєстрували шлюб, який було розірвано на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19.04.2017 року. Згідно рішення Катеринопільського районного суду від 05.02.2020 року, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] було визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Також вказаним рішенням суду було визнано за [PERSON] в рахунок її частки у спільній частковій власності подружжя, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що після розірвання шлюбу сторони фактично проживають окремо, іншого нерухомого майна позивач не має, відповідач на даний час проживає у вказаному житловому будинку, чинить позивачу перешкоди в користуванні спільним житловим будинком. В добровільному порядку сторонам не вдалось досягти згоди про виділ частки у спільному майні, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.07.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Замковенко В.М. подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] по справі в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі суду, причину неявки не повідомив, своїм процесуальним правом на подання відзиву відповідач не скористався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19.04.2017 року на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області (а.с. 10). Згідно рішення Катеринопільського районного суду від 05.02.2020 року, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] було визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Також вказаним рішенням суду було визнано за [PERSON] в рахунок її частки у спільній частковій власності подружжя, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-9). Частка [PERSON] у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] становить 1/2 частину; дата державної реєстрації 06.07.2020 року, номер запису про право власності 37229611, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2020 року за №215563601 (а.с. 11). Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, які долучено до матеріалів справи. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 364 ЦК України передбачено, що ... співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. ... У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно висновку експерта №19-23 від 09.04.2024 року, ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] , становить 486900,00 грн. Експертом запропоновано два технічно можливих варіани поділу вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з незначним відхиленням від ідеальних часток, перерозподілом часток, з розрахунком компенсації та визначеним розміром грошової компенсації співвласнику, частка якого стала меншою. Також експертом розроблено два варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] в частках до з урахуванням розподілу домоволодіння (а.с. 49-79). У відповідності до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 321 ЦКУ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 364 ч.1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ст. 16 ч.1 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що, «оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу». (Постанова Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 344/8200/14-ц, від 16 квітня 2020 року справа № 725/602/18, 17 червня 2021 року справа № 127/31912/19). Приймаючи до уваги, що 1/2 частина житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на праві спільної часткової власності та існує технічна можливість для виділу частки даного нерухомого майна в натурі, сторони не досягли домовленості про виділ частки в договірному позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позивач має право на виділ своєї частки нерухомого майна в натурі згідно запропонованого експертом варіанту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач звернулась до суду за захистом свого невизнаного права у обраний нею спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату послуг експерта у сумі 20000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1388,00 грн.

Outcome: approved