Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

20.02.2024 представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить: стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №100413858, від 09.02.2023 в сумі : 37\~650 грн., на користь ТОВ Фінансова Компанія «Кредит Капітал» та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 09.02.2023 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений кредитний договір №100413858, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану суму, та останній не виконав умов кредитного договору. 09.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №100413858. Сума заборгованості відповідача за таким договором становить : 37\~650 грн. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить - 10 000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками становить - 27 150 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить - 500 грн. 20.02.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 21.02.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 07.03.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у позові просить відмовити. Зокрема зазначено, що в якості доказів, позивачем подано до суду електроні копії доказів. Однак електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Відтак просив виключити такі з числа доказів. Разом з тим, укладення електронного кредитного договору можливе лише за правилами ст.ст. 640-646 УК України. Інший порядок законодавцем не передбачено. За твердженням позивача пропозицію укласти договір зробив відповідач шляхом заповнення та подання Анкети заяви від 09.02.2021 за №100413858. Однак, така не містить даних підписання її відповідачем. Також незрозумілою є зазначення ІР адреси з якої таку анкету заяву подано, або до якого пристрою вона прив`язана. Такий доказ містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. Через процедуру підписання перевірити цілісність такого доказу як анкета-заява неможливо, і таке не залежить від волі позивача. Відтак, вважає такий доказ недопустими та недостовірним. Вважає, що позивач не надав жодного доказу, що відповідач здійснив дії на отримання кредиту як зазначено позивачем. Також відсутні докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора. Позивач не надає належних доказів із позовом ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Також зазначено, що відсутні належні докази перерахування коштів, патіжне доручення містить не повний номер картки. Під вказаним номером можуть існувати 100 млн. банківських платіжних карток. Разом з тим, номер рахунку та номер банківської картки ( про що зазначено у платіжному дорученні) не є тотожними поняттями. Крім цього, платіжні доручення не містять відмітки банку про проведення, дату операції, а також банківський операційний штемпель. Позивачем не доведено надання коштів в кредит за зазначеним договором, а також належного розрахунку заборгованості за кредитним правочином, які і належних доказів відступлення прав вимог, який створено самим позивачем. 15.03.2024 представником позивача подано відповідь на відзив. У додатках до позову було надіслано письмові докази, які належним чином засвідчені як копії, такі мають позначку з оригіналом згідно ( ст. 96 ЦПК України). Анкету-заяву було створено в системі кредитодавця, який зазначає шлях створення та підписання Кредитного договору №100413858 від 09.02.2023 [PERSON] . Без отримання листа на електронну адресу чи смс повідомлення на номер телефону відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайті Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» не був би укладений, тобто даний договір відповідає внутрішній волі відповідача. Всі документи заходяться в особистому кабінеті відповідача, з якими він був ознайомлений. Відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили всі дії, визначені ст.11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки, АТ « Універсал Банк» немає правових підстав на розкриття позивачу, як вторинному кредитору банківської таємниці, стосовно рахунку [PERSON] . Позивач має право подавати письмові та електронні докази до суду разом із відповіддю на відзив з клопотанням. Також позивач заперечує та просить відмовити у відшкодуванні витрат відповідачу на правничу допомогу. Ухвалою суду від 04.04.2024 заяву представника відповідача задоволено витребувано у позивача оригінали письмових ( електронних)доказів. 29.04.2024 позивачем надано витребувані докази. 05.06.2024 представником відповідача подано додаткові пояснення, зокрема щодо неналежності доказу платіжного доручення. 14.06.2024 представником відповідача подано додаткові пояснення, у яких просить не брати до уваги відповідь, що надана на вимогу суду від 23.04.2024 та додані документи, оскільки такі не були надіслані стороні відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Також просив задоволити позовні вимоги. Відповідач та його представник позову не визнали. Просили відмовити у задоволені позовних вимог з мотивів, що викладені у заявах по суті. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступне : 09.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ( кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №100413858 за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора R79644 ( що також відповідає довідці про ідентифікацію), згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. загальним строком на 105 днів з 09.02.2023 до 25.05.2023 та складається з пільгового та поточного періодів. Згідно з кредитним договором кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору (105 днів) надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (10 000 грн. 00 коп.), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плату) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору (24.02.2023), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.05.2023 ( останнього дня строку кредитування). Згідно з п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту 500 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Що також відповідає Анкеті заяві на кредит №100413858 від 09.02.2023, паспорту споживчого кредиту. Відповідно до п.1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 150 грн., які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно з п.2.4.1 договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору. Відповідно до п. 6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 6.2. договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SМS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SМS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SМS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.3. договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил. Згідно п. 6.4. договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов кредитного договору підтверджується платіжним дорученням № 59082356, платника ТОВ «Мілоан», через ТОВ ФК Контрактовий дім, отримувач - [PERSON] на кредитний рахунок № [NUMBER] ; який зазначено у кредитному договорі; призначення платежу : кошти згідно договору 100413858. Грошові кошти ТОВ «Мілоан» як надавачем послуг, були перераховані на вказану банківську карту, відтак таке не має доступу до виписки про рух коштів по рахунку. При цьому, факт належності картки жодним чином стороною відповідача не спростовано. Однак, обов`язок доказування передбачає не лише обов`язок позивача довести свої вимоги, але й обов`язок відповідача спростувати такі вимоги, ( частина 1\~статті 81 ЦПК України), а не лише покликатися на обов`язок позивача в доведенні. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.01.2024 заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором складає 37\~650 грн., з яких : 10\~000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, прострочена заборгованість за комісіями 500 грн., прострочена заборгованість за відсотками -27\~150 грн. Такий розрахунок відповідає положенням кредитного договору та строку його дії. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір №100413858 від 09.02.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R79644, надісланого позичальнику 09.02.2023 о 14 :29:13, на зазначений номер телефону. Отже, підписаний відповідачем кредитний договір за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора вважається таким, що укладений та не суперечить вимогам законодавства. Вказане підтверджує також правова позиція, викладена у постанові ВС від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами, передбаченими вимогами чинного законодавства. 30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). І такі прийняті за актом приймання передачі ввід 30.05.2024. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до\~ [PERSON] у загальній сумі 37\~650 грн., з яких : залишок по тілу кредиту - 10 000 грн 00 коп; залишок по відсотках 27 150 грн. 00 коп.; залишок за комісією 5 00 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. 09.01.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» зверталось до [PERSON] з досудовою вимогою про виконання зобов`язання протягом 7 днів за вказаним кредитним договором, а саме негайно погасити заборгованість у загальній сумі 37\~650 грн. Частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно зі\~статтею 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частини перша та друга статті 100 ЦПК України). Що стосується заперечень сторони відповідача на належність доказів, то суд не знаходить підстави для визнання таких неналежними. Зокрема, додані до позовної заяви є належним чином засвідчені. В подальшому саме за клопотанням сторони відповідача, судом було витребувано саме оригінали долучених доказів до позовної заяви. Відтак, твердження сторони відповідача, що такі не були надіслані не узгоджується із нормою щодо витребування доказів судом. Разом з тим, представником відповідача 29.05.2024 було подано клопотання про ознайомлення з оригіналами доказів, що надані за ухвалою суду. Докази ж долучені до відзиву ( зокрема повний реєстр боржників до договору відступлення прав вимог №98-МЛ/Т від 30.05.2023), зумовлені запереченнями, що викладені у відзиві. Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 виснував, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для виникнення кредитних правовідносин та існування заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором №100413858 від 09.02.2023 в загальній сумі 37\~650 ( тридцять сім тисяч шістсот п`ятдесят ) гривень, яка складається із : простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10\~000 ( десяти тисяч) гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків -27\~150 (двадцяти семи тисяч сто п`ятдесят) гривень, простроченої заборгованості за комісією 500 ( п`ятсот ) гривень. Відтак, позов підлягає до задоволення. У свою чергу відповідачем не надано суду достатніх доказів, які б спростовували позовні вимоги у цілому. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не є достатніми, належними та не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому\~статтею 141\~ЦПК України відповідно до\~Закону України «Про судовий збір». Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2\~422, 20 грн. підтверджено платіжним дорученням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі та

Outcome: approved