Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач [PERSON] з позовом до Моторного (транспортне) страхового бюро України, третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування. Позовну заяву обґрунтував тим, що 25 грудня 2022 року о 12 годині 20 хвилин в м. Слов`янськ на перехресті вул. Паркова та вул. Г.Батюка сталася дорожньою-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «ВАЗ 210934-20» н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Peugeot Rifter» д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальні збитки. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Peugeot Rifter д/з [NUMBER] належить [PERSON] . На момент ДТП власник автомобіля «Peugeot Rifter» д/з [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210088697, виданого 25.06.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхова сума за шкоду заподіяну майну 160000,00 грн. [PERSON] на момент ДТП не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відношенні [PERSON] , [INFO] , який був учасником ДТП 25.12.2022 в м. Слов`янськ на перехресті вулиць Паркова та Г.Батюка, винесено постанову БАА № 451709 від 25.12.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.2.1.г' ПДР України за відсутність у нього поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та винесено штраф у розмірі 425 грн. Постанова БАА №451709 від 25.12.2022 набрала чинності та була направлена для примусового стягнення до Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Східного МРУ МЮ (м.Харків) (вих. № 91-6/41/37/12023 від 20.01.2023). За результатними оформлення адміністративного матеріалу працівниками поліції складено протокол серії ААБ №296292 від 25.12.2022 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно позивача. Стосовно [PERSON] адміністративний матеріал працівниками поліції за ст. 124 КУпАП не складався. За результатами розгляду даного протоколу Слов`янським міськрайонним судом 21.03.2023 винесена постанова по справі № 3/243/124/2023 про закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2023 №243/10/23, провадження №3/243/131/2023 [PERSON] визнано винним за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що 25.12.2022 року о 12-20 годині в м. Слов`янськ на перехресті вул. Паркова та вул. Г. Батюка, водій [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ 210934-20 н/з [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом, будучи на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області ві 11.07.2022 року позбавленим права керування транспортними засобами на 3 роки. Протокол щодо порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху щодо даного ДТП не складався, постанов про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось. Таким чином, не було вирішено питання про ступінь вини [PERSON] у вище вказаній дорожньо-транспортній пригоді, а тому цивільно-правова відповідальність відповідача в результаті ДТП не настала і відповідно у МТСБУ був відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу. З висновку автотехнічного дослідження №112/23 від 06.06.2023, виконаного судовим експертом-автотехніком Скороход К.М. за результатами проведення автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення №243/3/23 відносно [PERSON] вбачається, що саме дії водія автомобіля ВАЗ, д/н [NUMBER] , [PERSON] не відповідали технічним вимогам Правил дорожнього руху. Також, експерт зазначив, що технічною причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати однобічні дії водія [PERSON] , які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 2.3.д), 12.9.г) ПДР України. 12.08.2023 Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 21.09.2023 по справі №243/2347/23, (провадження №2/243/1078/2023) позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі, рішення набуло законної сили. Суд при розгляді даної справи набув висновку, що ДТП, яка сталася 25.12.2022 року о 12-20 год в м. Слов`янськ на перехресті вул. Паркова та вул. Г.Батюка за участю автомобіля марки «ВАЗ 210934-20» н/з [NUMBER] та автомобіля марки «Peugeot Rifter» д/з [NUMBER] , сталася з вини [PERSON] та саме на нього законодавець покладає обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої у наслідок цієї ДТП. Даним рішенням з [PERSON] у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди стягнуто: шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 12781,20 грн; витрати за проведення автотехнічного дослідження транспортного засобу у розмірі 7500,00 грн; моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн; витрати на надання юридичної допомоги у розмірі 8000 грн. Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини [PERSON] зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 10.05.2023 №20/23, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «PEUGEOT RIFTER» р/ н [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.12.2022 в м. Слов`янськ з вини [PERSON] складає: 50020-71+12781-20=62801 грн. 91 коп. (шістдесят дві тисячі вісімсот одна грн. 91 коп), з яких вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 50020 грн 71 коп. (п`ятдесят тисяч двадцять грн. 71 коп.), а величина втрати товарної вартості транспортного засобу позивача становить - 12781 грн 20 коп. (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят одна грн 20 коп.). На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідно до п. п. «а» п.41.1 ст.41, п.п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 25 грудня 2022 року позивач за телефоном [NUMBER] повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, у якому повідомив про факт ДТП та осіб, які були учасниками події. Але оскільки у відношенні позивача був складений адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП та остаточного рішення судом прийнято не було, йому з боку працівника страхової компанії було роз`яснено, що для отримання відшкодовування він може звернутися до МТСБУ у разі визнання його невинуватості судом. Після набуття законної сили постановою, винесеною Слов`янським міськрайонним судом 21.03.2023 по справі №3/243/124/2023 та її отримання, позивач 27.04.2023 повідомив МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав останньому усі необхідні документи, перелік яких передбачено ст. 35 Закону України №1961-IV. На даний лист позивач отримав відповідь від МТСБУ №3-01б/14566 від 04.05.2023 під назвою «Про надання документів Номер справи МТСБУ: 92186», з якої вбачається що Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуло звернення позивача щодо дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 25.12.2022 12:20:00 за участю транспортного засобу (ТЗ) марки PEUGEOT з номерним знаком [NUMBER] . Також, відповідач в даному листі зазначив, що відповідно до підпункту а пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом (далі - ТЗ), власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст. 35 Закону, відповідач запросив позивача надати відповідний перелік документів та зазначив, що на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП. Позивач на адресу відповідача повідомив, що всі документи, які на той час були у нього, надано у повному обсязі. У відповідь на дану заяву позивач отримав лист №3-01б-15067 від 08.05.2023 під назвою «Про надання документів Номер справи МТСБУ: 92186», яким відповідач (МТСБУ) повідомило, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст. 35 Закону, МТСБУ має отримати додаткові документи. При цьому відповідач зазначив, що на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП, а тому просив надати документи, що спростовують відповідальність позивача та підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Після отримання зазначених вище документів МТСБУ зазначило, що повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди позивачу. Оскільки з боку МТСБУ не було вирішено питання щодо відшкодування шкоди, позивач 23.05.2023 знову звернувся до відповідача з повторною заявою, в якої вказав, що оскільки інших документів крім тих, які вже були спрямовані у нього не має, тому просив винести відповідний наказ про виплату страхового відшкодування. На цей лист позивач отримав відповідь від МТСБУ за №3-1б/16909 від 24.05.2023, аналогічну за змістом вище наведеної. Після чого, позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди. Отримавши рішення суду від 21.09.2023 по справі №243/2347/23, позивач 27.10.2023 спрямував його на електрону адресу відповідача для прийняття рішення про здійснення регламентованих виплат. Після чого, на електрону пошту позивача надійшов лист від МТСБУ №3- 01б/37796 від 20.11.2023 під назвою «Про відсутність підстав для проведення регламентної виплати. Номер справи МТСБУ: 92186». З даного листа вбачається, що МТСБУ завершило розгляд звернення позивача щодо факту заподіяння 25.12.2022 шкоди пошкодженням транспортного засобу марки (ТЗ) PEUGEOT з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок дорожньо транспортної пригоди (ДТП) за участю зазначеного транспортного засобу та ТЗ марки ВАЗ з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Далі відповідач посилаючись на ст. 16 ЦК України зазначив, що згідно з заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької обл. від 21.09.2023 визначена особа [PERSON] , який зобов`язаний відшкодувати заподіяну позивачу як потерпілій особі матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП, а тому відповідач не має правових підстав для виплати позивачу відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду. Таким чином, з боку МТСБУ у виплаті позивачу страхового відшкодування заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди відмовлено. Не погодившись даним рішенням відповідача, позивач 23.11.2023 знову звернувся до МТСБУ з заявою, в якої зазначив, що отримана ним відповідь не містить посилань на ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV), в якої визначено перелік випадків, коли шкода не відшкодовується. Також, позивач вказав, що пункт 1 ст. 37 Закону України №1961-IV містить перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Підстава відмови у відшкодуванні виплати, яка вказана у листі МТСБУ, як вважає позивач, не входить до переліку підстав цієї статті Закону. Також, у даному листі позивач посилаючись на підпункт «а» пункту 41.1 ст.41 Закону України №1961-IV вказав, що даною нормою чітко засвідчено його право на отримання регламентної виплати на відшкодування майнової шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На момент ДТП автомобіль «Peugeot Rifter» д/з [NUMBER] , яким керував позивач та власником якого він є, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одночасно з цим, [PERSON] не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується листом БПП м. Краматорська та м. Слов`янська УПП в Донецької області від 05.06.2023. Посилаючись на пп. «а» п.41.1 ст.41, п.п.38.2.1 ст.38 Закону України №1961-IV позивач зазначив, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також, позивач вказав, що ним на час настання ДТП були виконані вимоги ст.38 Закону України №1961-IV, та відповідачу надані усі необхідні документи, які передбачені ст.35 вказаного Закону. Крім того, позивач звернув увагу відповідача на його відповідь по справі №92186 за вих.№3-01б\\16909 від 24.05.2023, в якої в обґрунтування підстав невиплати відшкодовування було зазначено, що «на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП» та зазначив, що ним була подана до Слов`янського міськрайонного суду позовна заява, в результаті розгляду якої судом було винесено заочне рішення від 21.09.2023 та визначена винна особа - [PERSON] , з якого судом стягнута сума спричиненої йому шкоди. Враховуючи наведене, позивач просив відповідача повторно розглянути його звернення та вирішити питання щодо здійснення йому регламентних виплат на відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу, про що надати мотивовану відповідь. На це звернення відповідач листом від 03.12.2023 за №3-01б/39418 повідомив, що 20.11.2023 листом вих. № 3-01б/37796 МТСБУ, відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону України №1961-IV прийняло рішення про відмову у відшкодуванні шкоди, а тому відповідач не має правових підстав для здійснення відшкодування заподіяної шкоди та не вбачає підстав для перегляду раніше прийнятого рішення. Станом на час звернення до суду з позовом збитки, завдані позивачу внаслідок ДТП, відповідачем не відшкодовано. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків автомобілю Позивача, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями [PERSON] . Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з підпунктом "а" п.44.1 ст.44 Закону №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже, виплати з боку відповідача в цьому випадку повинні здійснюватися на підставі п.41.1 Закону України №1961-IV, тобто за особу, яка є винуватцем ДТП і відповідальність якої не була застрахована на момент ДТП. В даному випадку відповідальність [PERSON] не була застрахована на момент ДТП. Позивач на момент ДТП мав належним чином оформлений поліс обов`язкового страхування транспортних засобів. Таким чином, позивач вважає, що у нього є всі передбачені Законом України №1961- IV підстави для отримання регламентованих виплат з боку відповідача. Доводи відповідача щодо того, що судом визначена винна особа [PERSON] , з якого судом стягнута сума спричиненої Позивачу шкоди і яка на його думку повинна відшкодовувати шкоду не є обґрунтованими. Як вважає позивач, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В даному випадку у відповідача такий обов`язок виник на підставі вище наведених обставин. Крім того, позивач вважає, що посилання відповідача у листі №3-01б/39418 від 03.12.2023 на пункт 36.1. ст. 36 Закону України №1961-IV як на підстави відмови у відшкодуванні шкоди є безпідставними, оскільки вище вказані норми Закону регламентують порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати, а не підстави відмови страховика у відшкодуванні. Підстави відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) перелічені у ст. 37 Закону України №1961-IV, а підстави відмови у відшкодуванні виплати, на які спирається відповідач у листах №3-01б/37796 від 20.11.2023 та №3-01б/39418 від 03.12.2023 не входять до переліку підстав цієї статті Закону. Враховуючи вище наведене, позивач вважає, що доводи відповідача щодо не відшкодовування заподіяної позивачу шкоди внаслідок ДТП та перекладання її на [PERSON] є необґрунтованими та такими, які не відповідають вимогам Закону №1961-IV. У зв`язку з чим просить суд: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу у сумі 50020 грн 71 коп., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження на предмет визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2450 грн.; моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн. та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 9000 грн. Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивача надано суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив. Представником відповідача суду наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги відповідачем не визнаються з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Закону № 1961-ІV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначних цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Вказана норма Закону передбачає чіткий перелік випадків, за яких відповідач відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. На момент настання ДТП транспортний засіб «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] не був забезпечений договором обов`язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування шкоди в порядку п. а п. 41.1 статті 41 цього Закону. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2023 по справі 243/7505/23 зобов`язано винну особу відшкодувати шкоду. Судова палата у цивільних справах Верховного суду України в Постановах від 14.09.2016 року у справі 6-725цс16, від 26.10.2016 року у справі 6-954цс16. Від 20.01.2016 у справі 6-2808цс15 дійшла до наступного висновку, що потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом: звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування такої шкоди; звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, звернення з вимогою до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності обставин, передбачених ст. 1194 ЦК України. Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Оскільки винна особа виконала обов`язок з відшкодування шкоди, то позивач відмовився від будь яких деліктних зобов`язань щодо даного страхового випадку та отримання відшкодування шкоди з [PERSON] є припиненням зобов`язання у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди. Крім того, у разі задоволення позову винуватець ДТП буде відшкодовувати одну і ту саму шкоду, яку було відшкодовано, лише зміниться суб`єктний склад, оскільки у разі задоволення позову у МТСБУ на підставі ст. 38 Закону вникає право подати регресний позов. Такого висновку дійшов Верховний Суд по справі 720/1425/21 від 18.01.2023 року в аналогічній справі, де звернув увагу, що положення ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1200 ЦК України регулюють одні й ти самі правовідносини. Таким чином, позивач намагається покласти на винуватця ДТП тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, що не передбачено законом. У зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Згідно з наданої суду відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що згідно з текстом відзиву, відповідач фактично підтверджує висновки позивача щодо того, що автомобіль [PERSON] не був забезпечений договором обов`язкового страхування, а тому позивач, посилаючись на п.п. а ст.41 Закону №1961-IV звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в установленому Законом порядку, чим фактично підтвердив право позивача на отримання відшкодовування. При цьому будь-яких аргументів, які спростовують це право відповідач у відзиві не наводить. Відповідач посилаючись на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2023 по справі №243/7505/23 вважає, що ним зобов`язано винну особу відшкодувати завдану позивачу шкоду. Таким чином, відповідач продовжує своїми доводами перекладати на третю особу відшкодовування заподіяної позивачу шкоди внаслідок ДТП, що не відповідає вимогам Закону №1961-IV. Згідно з рішенням суду, на яке посилається відповідач, з [PERSON] стягнуто шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 12781,20 грн. та витрати за проведення автотехнічного дослідження транспортного засобу у розмірі 7500,00 грн. Але, з [PERSON] позивачем не стягувалось відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу позивача та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Як би [PERSON] мав договір обов`язкового страхування, позивач звернувся би до страхової компанії про відшкодовування всіх понесених витрат, в т.ч. і вище вказаних. Згідно з підпунктом "а" п.44.1 ст.44 Закону №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже, виплати з боку відповідача в цьому випадку повинні здійснюватися на підставі п.41.1 Закону України №1961-IV, тобто за особу, яка є винуватцем ДТП і відповідальність якої не була застрахована на момент ДТП. Відповідно до ст.29 Закону України №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Оскільки відшкодовування даних витрат прямо передбачено ст.29 згаданого закону за рахунок МТСБУ, ці витрати з [PERSON] не стягувались. Щодо висновків відповідача щодо того, що потерпілий вільно та власний розсуд обирає спосіб захисту свого права та стосовно того, що нібито винна особа вже виконала обов`язок з відшкодування шкоди і позивач відмовився від будь-яких деліктних зобов`язань щодо даного страхового випадку та отримання відшкодування шкоди з [PERSON] є припиненням зобов`язання у зв`язку з повним відшкодування шкоди. Дійсно, позивач згоден з першим твердженням відповідача, а тому відповідно до пункту 3, зазначеному у відзиві на сторінці №2 використав своє право, та звернувся з вимогою до страховика (в даному випадку МТСБУ) та до особи, яка завдала шкоди. Однак, позивач категорично не згодний з другим висновком відповідача щодо того, що оскільки винна особа виконала обов`язок з відшкодування шкоди, а тому це зобов`язання вважається припиненим. При цьому відповідач на підтвердження своїх тверджень у відзиві наводить висновки, які робив ВС в постанові №754/1114/15-ц від 14.02.2018р. Відповідач застосовує висновки ВС щодо випадку, в якому у особи, яка спричинила ДТП, цивільна відповідальність була застрахована. Отже, до даної ситуації це не може бути застосовано, оскільки автомобіль [PERSON] не був забезпечений договором обов`язкового страхування. Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. В даному випадку позивач,

Outcome: approved