Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Дубівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який він успадкував після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформив спадкових прав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , окрім позивача, є діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не претендують на спадщину. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оформила право власності на частину спадкового майна, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва на будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явилася, представник позивача подав клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Представник відповідача Дубівської сільської ради подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №1 с.Буцинь за 1993 рік Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, рік побудови будівлі 1935 р. (а.с. 19). Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, відомості про наявність посвідченого у встановленому законом порядку заповіту від імені останнього відсутні (а.с. 44-45). Зі змісту довідки Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 2-41/2.49 від 21.03.2024 р. видно, що в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з січня 1993 року вступив його брат [PERSON] (а.с. 20), який в розумінні положень ст. 549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався (а.с. 48 на звороті). Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] (а.с. 11). 31.12.2004 р. позивач звернулась до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 21, 46 на звороті). Діти померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку та строки спадщину після смерті батька не прийняли. Постановою нотаріуса від 15.05.2024 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують належність у спадкодавця права власності на вказане нерухоме майно (а.с. 34). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 280/2003 до майна померлого [PERSON] (а.с. 46-52). Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved