Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У квітні 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , у якій заявник просить суд визнати безвісно відсутньою [PERSON] , [INFO] . Вказує, що заявник і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2012 року, від якого мають четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у серпні 2022 року [PERSON] поїхала на заробітки до Республіки Польща. На зв`язок вона виходила дуже рідко, а з 20 січня 2023 року будь-який зв`язок із дружиною втрачено. [PERSON] жодного разу не зателефонувала, листи не писала та не повідомила в інший спосіб про місце свого перебування. Намагання знайти дружину виявилися безрезультатними. З цього приводу заявник звернувся до Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області із заявою про оголошення дружини у розшук. Визнання безвісно відсутньою [PERSON] заявнику необхідне з метою отримання соціальної допомоги, а тому заявник звернувся до суду з цією заявою. Заявник [PERSON] під час судового розгляду справи заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Плужненської сільської ради Мартинюк В. Г. надіслав до суду письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності та вказав, що проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Так, відповідно до відповіді № 570765 від 01 травня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] . Заявник [PERSON] разом із своїми чотирма малолітніми дітьми зареєстрований у [ADDRESS] , а фактично проживає у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости старостинського округу № 1 Плужненської сільської ради від 20 березня 2024 року № 02-20/1/230. Згідно із даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 2012 року виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, заявник\~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 лютого 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1. Також [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2012 року, серії [NUMBER] від 23 червня 2014 року, серії [NUMBER] від 20 березня 2019 року та серії [NUMBER] від 15 жовтня 2015 року відповідно. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням заявника свідок [PERSON] суду показав, що є товаришем сім`ї [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] з січня 2021 року не виходила на зв`язок і ніяких відомостей про неї немає. Крім того, відповідно до\~ст.\~307\~ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. З метою належного з`ясування обставин даної справи суд за власною ініціативою допитав у якості свідка матір [PERSON] . [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що протягом двох років із донькою не спілкувалася, ніяких відомостей про неї не отримувала, жодного зв`язку з нею не має, донька їй не телефонує і не пише, місце її перебування не відомо будь-кому із її родичів. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомила свідок. Дані про її заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, а отримані показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Так, відповідно до даних повідомлення старости старостинського округу № 1 Плужненської сільської ради № 13.1-16/11/2024 від 18 квітня 2024 року [PERSON] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , на даний час за місцем реєстрації та на території старостинського округу не проживає. Місце перебування її не відоме. За змістом відомостей Державної прикордонної служби України від 06 травня 2024 року № 19-30282/18/24 [PERSON] 20 липня 2022 року о 00 год. 26 хв. перетнула державний кордон України в пункті пропуску Грушів. Інші відомості про перетин державного кордону України [PERSON] відсутні Згідно із даними повідомлення Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 06 червня 2024 року № 11586/121/124/02-2024 у провадженні слідчого відділення вказаного управління поліції перебуває кримінальне провадження № 12023244000001460 від 02 серпня 2023 року, розпочате за ч. 1 ст. 115 КК України (з відміткою зниклий безвісно). Встановлено, що [PERSON] 20 липня 2022 року о 00 год. 26 хв. перетнула державний кордон України в пункті пропуску Грушів. Інші відомості про перетин державного кордону України та про подальше переміщення [PERSON] у матеріалах кримінального провадження відсутні. Також відсутні відомості про місце перебування останньої на даний час, не встановлено осіб, які володіють інформацією про її місце перебування. Номер мобільного телефону чи іншого засобу зв`язку з [PERSON] відсутній. При ухваленні рішення, суд керується такими нормами права. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ч.ч. 1, 2 ст. 43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Згідно з ч. 3\~ст.\~43\~ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Статтею 305 ЦПК України\~передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку (ст. 306 ЦПК України). Згідно із ч. 1\~ст.\~308\~ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12 липня 2018\~року визначено, що особою, зниклою безвісти, вважається фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування)». Така правова позиція підтверджена 22 листопада 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 225/882/17. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 760/3112/16-ц. Судді Верховного Суду підкреслюють, що підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, однак і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Відповідно до вимог ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.\~89\~ЦПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищевикладеного та аналізу наявних у справі доказів в сукупності, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, беручи до уваги відсутність відомостей про перебування фізичної особи [PERSON] у місці її останнього проживання, відсутність відомостей про дійсне перебування останньої, сплив більше ніж річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи (останні відомості отримані 20 січня 2023 року, коли заявник спілкувався із нею), та беручи до уваги наявність у заявника [PERSON] правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Разом з тим, слід зазначити, що згідно з ч. 1\~ст. 309 ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved