Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника - адвоката Крушинську А.А., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що 23 вересня 1995 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, неповнолітніх дітей від цього шлюбу не має. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, перебування у шлюбі показало різницю їхніх характерів та поглядів на подружнє життя. Наразі, вони проживають окремо, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає, тому просить розірвати його в судовому порядку. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник адвокат Крушинська А.А. направила до суду заяву, відповідно до якого просить слухати справу за відсутності позивача, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, термін на примирення просив не надавати. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 вересня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23 вересня 1995 року, виданим Мшанецькою сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу у сторін спільних неповнолітніх дітей не має. Ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, тривалий період проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім`ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Таким чином, судом встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 вересня 1995 року.

Outcome: approved