Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд в\~інтересах [PERSON] \~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Мотивує тим, що сторони з 07.04.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак в провадженні суду перебуває справа про розірвання їх шлюбу. За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, однак вона не працює, оскільки меншому синові виповнився лише 1 рік 3 місяці. Відповідач добровільно не надає матеріальні кошти на її утримання, ухиляється від утримання дружини в порядку ст. 84 СК України, де передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку та стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача адвокат Герасимчук О.О. подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що відповідач погоджується частково з позовними вимогами. Так, згідно судового наказу, виданого Буським районним судом від 08.04.2024 року справа № 943/732/24, сплачує аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 заробітку, щомісячно, з 05 квітня 2024 року, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, має на утриманні матір [PERSON] , [INFO] , яка має 3 групу інвалідності, безтерміново. При цьому відповідач не працевлаштований (адвокатом зроблено відповідний адвокатський запит на ГУ ДПС у Львівській області, однак станом на день подачі відзиву, відповідь ще не отримана) та не має власного доходу, нерухоме майно також у нього відсутнє. Оскільки сума аліментів на утримання позивачки є надмірно високою та такою, що не відповідає фінансовому становищу відповідача, просить зменшити розмір аліментів на 1/8 частки. Адвокатом позивачки [PERSON] подано відповідь на відзив. В такій зазначив, що відповідач перебуває за кордоном та працевлаштований в Республіці Польща офіційно та має досить достатній дохід приблизно до 50 тис. грн в місяць. Щодо утримання матері, зазначає, що остання є пенсіонером та має інвалідність 3 групи, також має дочку. Відповідач не представив доходи матері, а саме те, що остання отримує пенсію та регресні вимоги що приблизно становлять до 10 тис. грн., при цьому мати відповідача є власником транспортного засобу та матеріально забезпечена. Також відповідач не надав інформації, а саме довідку про доходи за кордоном та те, що він придбав транспортний засіб. Відповідно до офіційного курсу валют та угоди про працю відповідач в місяць отримує заробітну плату в розмірі 68198,68 грн. (6739 злотих х 10,12 грн.-курс НБУ=68198,68 грн. ) Із вказаного вбачається, що відповідач працює офіційно зв кордоном, має постійний дохід, та можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки від доходу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просила такі задоволити в повному об`ємі. Подала письмове клопотання про розгляд справи у відсутності її представника та без застосування засобів звукозапису. Відповідач, його представник в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про день та час розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи клопотання позивачки, неявку інших учасників справи, відповідно до положень ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області сторони зареєстрували шлюб 07.04.2016 року, актовий запис №53. Сторони від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] від 23.09.2016 року) та [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Нова Демба в Республіці Польща (скорочена копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.01.2023 року). Як показала в судовому засіданні позивачки, життя у сторін не склалося, вона, після народження другої дитини, переїхала проживати в Україну, відповідач залишився в Польщі, де працює офіційно асистентом лікаря в хірургічному відділі, має постійний дохід. Позивач не працює, доглядає за дітьми, які проживають з нею. Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Буським районним судом від 08.04.2024 року справа № 943/732/24, відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 заробітку, щомісячно, з 05 квітня 2024 року, до досягнення дітьми повноліття. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст. 75, 84 СК України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Cпільна дитина позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , не досяг трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано переконливих доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. Крім того, відповідач не надав доказів, що рівень його доходу не дає змоги сплачувати аліменти на утримання дружини. Натомість в судовому засіданні позивач переконливо ствердила, що відповідач працює офіційно в Республіці Польща, має постійний дохід, розмір заробітної плати на посаді молодшого асистента лікаря становить 6739 злотих, що в перерахунку на національну валюту на курсом НБУ складає 68198,68 гривень, про що подала відповідну інформацію, крім того має інші доходи. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Тому в силу вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved