Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, про визнання недійсними заяви-згоди, договорів дарування, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування чотирикімнатної квартири, загальною площею 114,4 кв.м., житловою площею 69,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1744688780000, серія та номер договору: 399, виданий 16 липня 2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером 3221083700:04:005:0001, загальною площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1020930232210, серія та номер договору: 442, виданий 22 липня 2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру загальною площею 114,4 кв.м., житловою площею 69,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1744688780000, індексний номер рішення: 64200770 від 16 липня 2022 року 17:05:00, приватний нотаріус Бровченко Марина Олександрівна, Київський міський нотаріальний округ. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером 3221083700:04:005:0001, загальною площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1020930232210, індексний номер рішення: 64270765 від 22 липня 2022 року 16:53:20, приватний нотаріус Бровченко Марина Олександрівна, Київський міський нотаріальний округ. Позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про поділ майна подружжя - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 697 387,00 грн у якості компенсації за частину відчуженого автомобіля марки «Lexus», модель LX570, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 114,4 кв.м., житловою площею 69,3 кв.м. Визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 114,4 кв.м., житловою площею 69,3 кв.м. Визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221083700:04:005:0001, загальною площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221083700:04:005:0001, загальною площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221083700:04:005:0002, загальною площею 0,0287 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером3221083700:04:005:0002, загальною площею 0,0287 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за проведення експертизи в розмірі 7169, 40 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати з оплати судового збору в розмірі 16 374,60 грн.. 13 травня 2024 року від позивача - [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заяви, позивач зазначає, що під час ухвалення рішення у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару успіху, у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто, розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату. Професійну правничу допомогу позивачу надавала адвокат Шевченко О.Ю. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 21 червня 2022 року, додаткової угоди № 1 від 04 липня 2022 року, з якої вбачається, що сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір гонорару у сумі 10 000 грн., додаткової угоди № 2 від 14 березня 2023 року, з якої вбачається, що сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір гонорару у сумі 50 000 грн. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта. Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21. Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21. У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 60 000 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Outcome: approved