Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача\~ [PERSON] , третя особа: Буська міська рада Золочівського району Львівської області з вимогами: визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] ; право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в селі Соколя\~Буського району Львівської області та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи подала заяву про слухання справи у її відсутності. позов визнає повністю та просить його задоволити. Представник третьої особи: Буської міської ради Буського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.12.1998 року Соколянською сільською радою Буського району Львівської області,\~ [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане Виконавчим комітетом Буської міської ради, записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 59 від 29.05.1989 року та архівний витяг № Б/2-200 від 06.03.2024 року, виданого архівним відділом Золочівської РДА Львівської області, на підставі Ухвали Соколянської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області "Про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян Соколянської сільської Ради народних депутатів" видані на ім`я « [PERSON] », хоча за життя спадкодавець був « [PERSON] », що суду дає підстави вважати про наявність механічної помилки під час заповнення документу. Про те, що спадкодавець був [PERSON] вказує копія свідоцтва про смерть та довідки. В силу п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З наведеного, суд приходить до висновку, що слід встановити факт належності свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого Виконавчим комітетом Буської міської ради, записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 59 від 29.05.1989 року виданого на ім`я « [PERSON] » та архівного витягу № Б/2-200 від 06.03.2024 року, виданого архівним відділом Золочівської РДА Львівської області, на підставі Ухвали Соколянської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області "Про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян Соколянської сільської Ради народних депутатів". Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 29.03.1979 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 15.10.1983 року Соколянською сільською радою [PERSON] [INFO] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом. Заповіт від імені померлого не посвідчувався. Як вбачається з представленого позивачем Архівного витягу № Б/2-200 від 06.03.2024 р. виданого архівним відділом Золочівської РДА Львівської області, [PERSON] було передано у безоплатну приватну власність спірні земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для вдення особистого підсобного господарства на підставі Ухвали Соколянської сільської ради народних депутатів від 17.12.1993 р. За життя [PERSON] зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на вказану земельну ділянку не встиг, оскільки помер [INFO] . Оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянки. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред`явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні. В підтвердження наявності спадкового майна, а саме житлового будинку в [ADDRESS] , в розпорядження суду надано технічний паспорт на житловий будинок, та копія свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 29.05.1989 року, що є належними доказами у справі. Згідно повідомлення завідувача Буської державної нотаріальної контори № 324/01-16 від 11.06.2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. У разі визнання права власності на спадкове майно осіб, які мають право спадкування за законом відповідно до статей 529, 531,535 ЦК УРСР, спадкування спадкоємцями за законом третьої, четвертої та п`ятoї черг та визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини зазначеними категоріями осіб не допускається. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Як вбачається з Ухвали Соколянської сільської ради народних депутатів від 17.12.1993 р. [PERSON] передали безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, що розташована на території Соклянськоїсільської ради однак, спадкодавець не оформив у встановленому законом порядку права власності на спірну земельну ділянку. Таким чином, спадщина за законом після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , останній за життя не набув права власності на спірну земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. [PERSON] є спадкоємцем у встановленому законом порядку, прийняла спадщину після смерті спадкодавця та набула право в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на своє ім`я. В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, інші особи претензій на земельну ділянку не мають, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved