Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Юрій Михайлович звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що його матір`ю є [PERSON] . 20 березня 2008 року його мама [PERSON] заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] [INFO] померла його мати [PERSON] . Листом № 777/01-16 від 17.11.2017 року, виданим приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславською-Григорчак С.О. зазначено, що 17 червня 2013 року, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] . Також тією ж датою зазначено, що зазначеним вище приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 60/2013 року щодо майна [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки він не надав в нотаріальну контору право встановлювальних документів про належність вищезазначеного житлового будинку померлій [PERSON] . Вказує, що ним раніше подавалася позовна заява щодо визнання права власності на житловий будинок розташованого за адресою по [ADDRESS] та позовна заява про визнання права та обов`язків забудовника, стосовно здачі в експлуатацію домогосподарства, розташованого за адресою по [ADDRESS] , про що 20 лютого 2014 року апеляційним судом Чернівецької області рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2013 року скасовано, а постановою Чернівецького Апеляційного суду від 20 квітня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задовільнено частково. Змінено мотивувальну частину рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року, виклавши її в редакції цієї постанови. В решті рішення залишити без змін, де зазначено в мотивувальній частині зазначеної постанови, що «Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до всіх належних відповідачів, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним». На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , право особистої приватної власності на спадкове майно, яке розташоване в [ADDRESS] та у разі заперечення проти позовних вимог відповідачами, судові витрати стягнути з них на користь позивача. 14.03.2024 року від представника Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Коблюка Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що у позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке розташоване в [ADDRESS] . Разом з тим, сільська рада не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення цього позову і вважає даний позов безпідставним, необгрунтованим. Так, судові спори із зазначених у позовній заяві питань, розпочаті позивачем ще у 2013 році в ході яких, зустрічні вимоги щодо спірного майна пред`являлися з боку сина померлої [PERSON] . Позивачем, у позовний заяві, зазначено, що ним раніше подавалася позовна заява щодо визнання права власності на житловий будинок розташованого за адресою по [ADDRESS] та позовна заява про визнання права та обов`язків забудовника, стосовно здачі в експлуатацію домогосподарства, розташованого за адресою по [ADDRESS] . Водночас, позивачем не зазначено, що при розгляді даних справ також було встановлено право відповідача [PERSON] на частку у майні колгоспного двору, яке було побудовано у даному дворі за його участю станом на 15 квітня 1991 року. Зазначає, що відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Такий висновок підтверджено, у рішенні Апеляційного суду Чернівецької області від 13.08.2014 р. у цивільній справі 715/1064/14-ц за позовом [PERSON] до Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову - [PERSON] , про визнання права власності на житловий будинок (спірне майно) та зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позов [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали та конструкції за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.07.2014 р. За таких обставин, сільська рада не може погодитись з позовними вимогами позивача, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої справу просив розглядати у його відсутності та з урахуванням його заяви про закриття провадження у справі, оскільки з приводу даного предмету спору вже прийняті судом рішення, які набрали законної сили. Представник відповідача Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, однак від представника сільської ради є відзив в матеріалах справи, згідно якого просять суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Бреславська Григорчак С.О. в судове засідання не з`явилася, однак від приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреславської Стратой В.О., яка діє у порядку заміщення приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Бреславська Григорчак С.О. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено,\~що що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької\~ області. Відповідно до заповіту, складеного [INFO] в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, посвідченого секретарем виконавчого комітету Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 131, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2013 року підтверджується неможливість оформлення позивачем [PERSON] спадкових прав в позасудовому порядку. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20.02.2014 року також\~ встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспних дворів, і станом на 15.04.1991 року\~ головою двору була [PERSON] . При цьому майно яке належало колгоспному двору і яке зазначене в погосподарських книгах не збереглося після припинення його існування. Крім цього, даним рішенням також встановлено, що [PERSON] вибув з вказаного колгоспного двору 02.02.1989 року, при цьому він не втратив право на частку в майні колгоспного двору. Про те, оскільки майна колгоспного двору не зберіглося, а [PERSON] , для можливості визначення свої частки в майні колгоспного двору, не довів в судовому засіданні, що саме було побудовано у вищевказаному будинковолодінні станом на 15 квітня 1991 року, йому було відмовлено у визнанні права власності на 1/2 будівельних матеріалів, обладнання та конструкції використаних в процесі будівництва. Таким чином, вищевказаним рішенням було встановлено право [PERSON] на частку у майні колгоспного двору, яке було побудовано у даному дворі за його участі станом на 15.04.1991 року. Також рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 13.08.2014 року встановлено, що [PERSON] земельна ділянка під уже збудоване нерухоме майно в установленому порядку не надавалася. Крім цього, [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також, що ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу. Встановлено, що спірне майно являється самочинним будівництвом. Таким чином даними рішеннями було встановлено, що будівництво вищевказаного буднковолодіння з господарськими будівлями та спорудами почалося в 1988-89 роках та проводилось по 1996 рік. Вищевказане будівництво відбувалось за участі і за згодою\~\~ [PERSON] , яка станом на 15 квітня 1991 року, була єдиним членом та головою колгоспного двору, а після вступу в силу Закону України «Про власність» і до моменту своєї смерті сама проживала у вищевказаному будинковолодінні. При цьому, будівництво вищевказаного будинковолодіння проводилось без будь-яких дозвільних документів, тобто самочинно на земельній ділянці, яка перебувала в фактичному користуванні [PERSON] , проте за відсутності документів, що посвідчували право на вказану земельну ділянку. Вищевказані судові рішення мають преюдиціальне значення при розгляді даної справи. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із\~ п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальним правилом статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 331 ЦК України регулює питання набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва: право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Таким чином встановлено, що спадкодавець не набув за життя права власності на спірного нерухомого майна. А тому, не має правових підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] будівництво спірного нерухомого майна здійснила самочинно, будівельний паспорт на дане нерухоме майно не виготовляла, тощо. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні змінених позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed