Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 1998 року, спільних неповнолітніх\~дітей не\~мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2024\~року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~ позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 27 березня 2024 року 09-30 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2024 року за клопотанням відповідача надано строк для примирення тривалістю два місяці - до 27\~травня 2024 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2024 року провадження у справі поновлено, судове засідання в справі призначено на 18\~червня 2024 року 11-30 год. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, судове засідання проводити без її участі. Відповідач подав заяву, в якій визнав позов у повному обсязі, просив розірвати шлюб, судове засідання проводити без його участі. Оскільки відповідач визнав позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України (далі \~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 08 серпня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Талалаївським сільЗАГС Ніжинського району Чернігівської області, за актовим записом № 7. За твердженням позивачки, що не заперечував відповідач, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільних неповнолітніх дітей не мають. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають, у відведений судом час - не примирилися. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved