Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника - адвоката Овчинникова Д.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 23 жовтня 2010 року по 04 серпня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2014 було розірвано. Від шлюбу мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2014 року у справі № 754/11508/14 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2014 до досягнення дитиною повноліття. Водночас, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13.12.2018 у справі № 754/13993/18 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 09.10.2018 до досягнення дитиною повноліття. На виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби у м. Києві перебувають виконавчі провадження № 46085791, № 60521932 відносно боржника [PERSON] , щодо примусового стягнення аліментів. Відповідач ухиляється від виконання рішення про стягнення аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, що є підставою для стягнення з відповідача неустойки (пені) через несвоєчасну сплату аліментів. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів, в розмірі 158 697,67 грн. 04 серпня 2023 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 23 серпня 2023 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 30 січня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» виписку по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в частині перерахування грошових коштів на ім`я [PERSON] у період з липня 2014 року по червень 2023 року. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, при цьому від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, правом надання відзиву не скористався. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не подав до суду відзив, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 липня 2014 року у справі № 754/11508/14 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2014 до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018року у справі № 754/13993/18 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 09.10.2018 до досягнення дитиною повноліття. Після набрання судовими рішеннями законної сили, судом було видано виконавчі листи, які позивач подала до виконавчої служби за місцем проживання боржника - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На підставі вказаних виконавчих листів постановами державного виконавця № 46085791, № 60521932 від 17 січня 2015 року та 08 листопада 2019 року відкрито виконавчі провадження. 20 липня 2023 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та відповідної заяви представника позивача державним виконавцем надано розрахунки заборгованості зі сплати аліментів у виконавчих провадженнях № 46085791 від 17.01.2015 та № 60521932 від 08.11.2019, згідно з якими заборгованість станом на 01 липня 2023 року становить: - згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 - 84 341, 73 грн.; - згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2019 - 43 632, 06 грн. 31 липня 2023 року Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано довідки в обох виконавчих провадженнях про наявність непогашеної заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд зауважує і на те, що згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Матеріали справи не містять доказів, які свідчать, що відповідач сплачував аліменти на користь позивачки з дати прийняття Деснянським районним судом м. Києва рішення про стягнення з нього аліментів. Відповідно, відповідачем не спростований розрахунок заборгованості державного виконавця по аліментам та розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. П. 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами, котра підтверджується довідками про наявність заборгованості. Звертаючись до суду, позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) станом на липень 2023 року складає 158 697,67 грн. Суд погоджується із розрахунком позивача, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, суд зазначає, що витребувані за клопотанням представника відповідача виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , не спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем на час її звернення до суду з вказаним позовом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] пред`явлені до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 587,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved