Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

01 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2016 року. Спільне життя між подружжям не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння, втрати почуттів любові. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Примирення неможливе. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено перше судове засідання (а.с.20. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.2). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с.26). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 12 серпня 2016 року зареєстрували шлюб у Миргородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №399 (а.с.4). Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони шлюбні відносини не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його припинення. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », однак відповідно до свідоцтва про шлюб дошлюбне прізвище позивача зазначене « [PERSON] ». На підтвердження дошлюбного прізвища « [PERSON] », всупереч вимог ст. 81 ЦПК України будь яких доказів позивачем не надано. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи (а.с.6). Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України та з урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved