Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області до відповідача із вказаним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. 28.06.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2004386872, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ЄАПБ». Згідно п.1.1. Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2004386872 в сумі 26187,24 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №2004386872 в сумі 26187,24 грн., з яких: 17599,00\~грн.\~ загальна\~сума боргу\~по тілу; 8588,24 грн. - загальна сума боргу по відсотках. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача утворену заборгованість,\~а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справи за відсутності їх представника, позовні вимоги\~підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Посилається на те, що 25.06.2013 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2004386872, у відповідності до якого, цей договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надаються декілька різних видів фінансових послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Згідно Графіка платежів остання дата платежу 25.06.2015 року, всього сума платежу за розрахунковий період 5853,51 грн., у тому числі: основна сума кредиту 4226,00 грн., комісія 1627,08 грн., проценти 0,43 грн. Свої зобов`язання з повернення вказаного кредиту на придбання товару в зазначений в п. 1.4.1 строк вона повністю виконала. Кредитний договір №2004386872 від 18.02.2014 року з банком вона не укладала. Позивач не доводить у позовній заяві, що йому було передано від АТ «ОТП Банк» інформацію про розрахунки між АТ «ОТП Банк» (попереднім кредитором) та боржниками, банківські виписки з рахунків позичальника, детальні довідки про рух коштів за рахунками боржників та детальні розрахунки заборгованості. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості коштів за кредитною лінією по кредитній картці та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог сг.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №2004386872 від 18.02.2014 року в сумі 26187,24 грн. не є первинним обліковим бухгалтерським документом, оскільки складений представником позивача та не містять підпису сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідачки, як боржника за вказаними кредитними договорами. Отже, доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості (за період 28.06.2023 по 29.02.2024 року) за договором №2004386872 від 18.02.2014 року, як підстава для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит у вигляді кредитної лінії на картковий рахунок. Позивачем не надано доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів за кредитною лінією по кредитній картці. Відповідач категорично заперечує факт надання відповідачу по Договору №2004386872 від 18.02.2014 року кредитних коштів за кредитною лінією на кредитну картку та користування картковим рахунком. Позивачем не надано суду розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором ПАТ «ОТП БАНК» по Договору №2004386872 від 18.02.2014 року, чи виписку по рахункам відповідача на підтвердження дійсності відкриття відповідачу кредитної лінії та карткових рахунків на умовах, встановлених Договором №2004386872 від 18.02.2014 року. Доказів перерахування ПАТ «ОТП БАНК» по Договору від 18.02.2014 року кредитних коштів позичальнику [PERSON] у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, суду не надано. Наданий же позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2004386872 від 18.02.2014 року складений представником позивача 29.02.2024 року після відступлення права вимоги ПАТ «ОТП БАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (28.06.2023р.), та не містять відомостей про рух коштів саме на рахунках відповідача [PERSON] . Даний розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум. У зв`язку із не наданням позивачем письмових доказів факту надання за договором від 18.02.2014 року відповідачу кредитних коштів у вигляді кредитної лінії на картковий рахунок, а також фактичного користування відповідачкою такими коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. В даному випадку позивачем суду не надані належні та допустимі докази факту порушення його права у вказаних правовідносинах, оскільки не надано доказів на доведення факту утворення заборгованості у позичальника перед первісним кредитором. Відповідно до наданого позивачем витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2004386872 від 18.02.2014 року в сумі 26187,24 грн., з яких: 17599,00 грн. загальна сума боргу по тілу; 8588,24 грн. загальна сума боргу по відсотках. Згідно з п.2.5 Договору про надання споживчого кредиту від 25.06.2013р., строк дії Кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання Банком і Позичальником цього Договору. Утім, із наданих позивачем доказів неможливо достеменно встановити, що відсотки після 25.06.2016 року нараховані по заборгованості не по кредиту, а по кредитній картці. Позивачем не зазначено номер карткового рахунку, а також позивачем не надано до суду виписки з карткового рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача. До того ж, з витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу вбачається, що нарахування відсотків здійснювалися на підставі договору від 18.02.2014 року, який відповідач не укладала, тому це не могло бути нарахування відсотків на підставі умов договору від 25.06.2013 року. Із наданого позивачем розрахунку не вбачається порядку визначення суми заборгованості за тілом кредиту та суми нарахованих процентів, тому суд не має можливості здійснити перевірку правильності нарахованих сум, з достовірністю яких відповідач не погоджується, оскільки позивачем не надано доказів отримання кредиту за договором від 18.02.2014 року та не надано розрахунку первісного кредитора у якому було б відображено формування процентів, тобто застосування ставок, що передбачені умовами договору №2004386872. Також відповідач вважає, що у даній справі відсутні докази відступлення прав вимог за кредитним договором у відношенні [PERSON] . Згідно п.6.2.3. Договору факторингу Право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору, після чого Фактор стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Відповідач вважає, що додаток до договору факторингу (витяг з реєстру боржників), в якому зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, що відповідач отримала за договором №2004386872 від 18.02.2014 року суму коштів у вигляді кредитної лінії на картковий рахунок, не підтверджує яка частина тіла кредиту та відсотків за користування кредитом була сплачена, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений ст.16 даного Кодексу. У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема таким підставами є договори та інші правочини. Як встановлено судом, 28.06.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2004386872, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ЄАПБ». Згідно п.1.1. Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує права вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2004386872 в сумі 26187,24 грн., з яких: 17599,00 грн. загальна сума боргу по тілу; 8588,24 грн. - загальна сума боргу по відсотках. Згідно п. 6.2.3. Договору факторингу Право Вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання Сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «ОТП БАНК» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Пунктом 6.2.4. Договору факторингу передбачено, що відступлення Права Вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Згідно із ч. 2 ст.1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що Відповідач; з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 28.06.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №2004386872 в сумі 26187,24 грн., з яких: 17599,00 грн. загальна сума боргу по тілу; 8588,24 грн. - загальна сума боргу по відсотках. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦK України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені нею у відзиві, оскільки вони є голослівними, безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються письмовими поясненнями позивача, матеріалами справи в їх сукупності. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved