Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

16.11.2022 року [PERSON] , через свого представника - адвоката Шевченко Максима Анатолійовича, звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якій, у урахуванням уточнень, просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без укладання шлюбу[PERSON] та [PERSON] з 1987 року по 2021 рік; визнати об`єкт нерухомого майна - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнати право особистої приватної власності [PERSON] на (одну другу) об`єкта нерухомого майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати транспортний засіб - автомобіль Volkswagen Passat, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнати право особистої приватної власності [PERSON] на (одну другу) транспортного засобу - Volkswagen Passat, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] . В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що вона познайомилася з [PERSON] у м. Харкові та почали проживати разом у квартирі, яка їй належала в [ADDRESS] . 10.03.1995 року від спільного подружнього життя, як чоловіка та жінки, без укладення шлюбу, у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 28.04.1995 року палацом новонароджених м. Харькова було видано свідоцтво про встановлення батьківства, відповідно до якого [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства зроблено запис №130. З часу знайомства у 1987 р. [PERSON] та [PERSON] й до народження спільного сина проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. У 1998 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переїхали до м. Одеси. 13.10.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зеленською О.В. відповідно до якого придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16.10.2000 року в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» було зареєстроване за № П-5-53412 право приватної власності [PERSON] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу. 07.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Алексєєвою О.В., відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив, на спільно зароблені з [PERSON] кошти, квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20.10.2003 року на підставі договору купівлі-продажу було зареєстроване право приватної власності [PERSON] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , З моменту придбання квартири і по день смерті [PERSON] 19.12.2021 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] остаточно стали жити в м. Одеса в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] , що діяв від імені свого неповнолітнього сина - [PERSON] , уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Сургай Наталею Віталіївною, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали належну їм на праві приватної спільної часткової власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . 26.08.2004 року житлово-будівельним кооперативом № 14 Київського району м. Одеси була видана довідка [PERSON] , якою підтверджується, що [PERSON] зареєстрований і проживає з 28.11.2003 року за адресою: [ADDRESS] . 03.11.2005 року житлово-будівельним кооперативом «Київський-10» Київського району м. Одеса [PERSON] було видано довідку про те, що він дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . У 2008 році [PERSON] уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу з ТОВ «Джерман-Автоцентр», відповідно до якого [PERSON] , на спільно зароблені з [PERSON] кошти, купив автомобіль Volkswagen Passat, 2008 року випуску. 10.08.2021 року [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися нерухомим майном, укладати попередні та основні договори, забезпечувати попередні договори додатками, замовляти та отримувати у відповідних органах будь-які необхідні документи, представляти інтереси перед всіма юридичними та фізичними особами, довіреністю, виданою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О, яка була зареєстрована у реєстрі за № 929. 10.08.2021 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути представником та представляти інтереси, довіреністю, виданою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О, яка була зареєстрована у реєстрі за № 928. 18.10.2021 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Куксіним С.Ю., відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність квартиру, що належала на праві приватної власності [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено актовий запис № 797. 25.12.2021 року [PERSON] уклала договори-замовлення на надання послуг для поховання померлого [PERSON] , відповідно до яких сукупна вартість послуг становила - 88 160 грн. Факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підтверджуються фотознімками, показами свідків, та іншими письмовими доказами, які додані до заяви. Крім того, від спільних шлюбних відносин народився син, що на думку позивача підтверджує факт проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 05.04.2022 року приватному нотаріусу Єлькіній М.О. надійшла заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 13 по спадковій справі № 07/2022, від [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] повідомила, що приймає спадщину після смерті [PERSON] . 05.04.2022 року приватний нотаріус Єлькіна М.О. видала витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи № 69228796 спадкодавця [PERSON] . 20.09.2022 року житлово-будівельним кооперативом «Київський-10» [PERSON] була видана довідка, яка підтверджує, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом з власником квартири - цивільним чоловіком [PERSON] з 07.10.2003 року по день його смерті [INFO] і вели спільне господарство. Позивач вважає, що майно, яке було придбане чоловіком і жінкою під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, має бути визнане спільною сумісною власністю. За [PERSON] має бути визнане право власності на 1/2 частку майна. Позивачка зазначає, що вона з [PERSON] з 1987 року спільно проживали однією сім`єю, спільно працювали, започаткували бізнес, здійснювали господарську торгівельну діяльність на ринку, заробляючи кошти для придбання житла. Спільне майно було придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, через наявність у сторін спільного бюджету, спільної та індивідуальної трудової діяльності, отримання доходу кожним з подружжя та спільного планування витрат, внесення спільно коштів на придбання майна, його утримання. Крім того, за час спільного проживання в квартирі [ADDRESS] , неодноразово проводився ремонт, робилися поліпшення, внаслідок чого майно істотно збільшилося у своїй вартості. Так позивачка за власні кошти значно збільшила вартість спірного майна, що підтверджується квитанціями про закупівлю будівельних матеріалів та побутових приладів для квартири, які є її невід`ємною складовою частиною. Згідно довідки від 16.09.2022 року за результатами проведення маркетингового аналізу з визначенням найбільш ймовірної ринкової вартості частини трикімнатної квартири, загальною площею 62,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 1098855,00 грн., що в цілому складає 2197710,00 грн. (2197710,00 грн./36,70 курс станом на 2022 рік = 59883,10 дол. США). Отже спірна квартира була придбана [PERSON] та позивачкою до 2004 року внаслідок спільної праці. З початку виникнення між нею та [PERSON] відносин існував спільний бюджет, спільна трудова діяльність на ринку, на якому вони разом працювали та отримували спільний дохід, а також спільно планували витрати, вносили спільно кошти на придбання майна та його утримання. Джерелом набуття коштів на вказану вище квартиру були грошові кошти, які позивачка та [PERSON] отримали внаслідок спільної праці та трудової діяльності, трудових зусиль, унаслідок яких вони одержали спільні доходи, об`єднані в майбутньому для набуття такого майна, а також ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Спірна квартира за період фактичних шлюбних відносин, після 2004 року по 2021 рік внаслідок здійснених поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт у квартирі, істотно збільшилася у своїй вартості, а отже має бути визнана об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 22.11.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 16.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя до судового розгляду по суті. 14.03.2023 року від представника [PERSON] - адвоката Перепелиці Ірини Іванівни до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони безпідставні, необґрунтовані та недоведені і не визнаються відповідачем [PERSON] , зазначає, що позивачем не визначено склад осіб, які є спадкоємцями після померлого [INFO] [PERSON] , крім того в матеріалах справи відсутня копія спадкової справи. При цьому, позивачем до позовної заяви не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її проживання з 1987 року з [PERSON] . Також зазначає, що положення Кодексу про шлюб та сім`ю, які діяли до 2004 року не містили будь-яких норм про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебували у шлюбі між собою. Крім того, позивачкою не надано жодного доказу, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана за спільні кошти з [PERSON] . Факт реєстрації позивачки у м. Харкові з 2003 року по теперішній час підтверджує обставини, що ніякого спільного побуту, спільного проживання у неї з [PERSON] не було і не могло бути. Також відсутні дані на підтвердження того, що позивачка за все своє життя мала офіційні доходи та мала можливість своєю працею або спільною працею з іншими особами придбати будь-яке майно у м. Одесі, в тому числі і спірну квартиру, в тому числі автомобіль. 15.03.2023 року від представника відповідача до суду надійшла заява про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., яка обґрунтована тим, що ухвала про відкриття провадження була постановлена з порушенням вимог ЦПК України, також представником відповідача було направлено заяву про відкладення підготовчого засідання, проте суддя проігнорувала її заяву та закрила підготовче засідання, окрім того суддя не може кваліфіковано розглядати справу, оскільки за даними сайту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України рішенням від 21.12.2018 року вона не склала іспит для суддів місцевих та апеляційних судів, призначений рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 33/зп-18 і суддю Салтан Л.В. визнано такою, що не відповідає займаній посаді. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 16.03.2023 року заявлений представником відповідача відвід судді Салтан Л.В. визнано необґрунтованим. Заяву передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1ст. 33 ЦПК Українисудді, який буде вирішувати питання про відвід судді Салтан Л.В. Згідно протоколу автоматичного розподілу заяви про відвід судді Салтан Л.В. від 17.03.2023 року, розгляд заяви адвоката Перепелиці І.І., який діє в інтересах [PERSON] розподілено на суддю [PERSON] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О. від 20.03.2023 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Перепелиці Ірини Іванівни, який діє в інтересах [PERSON] , про відвід судді Салтан Людмили Володимирівни, головуючої у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно. Повернуто справу для продовження розгляду справи по суті. Згідно розпорядження керівника апарату Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 947/27228/22, провадження №2/947/805/23. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу №947/27228/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 13.03.2023 року представником [PERSON] - адвокатом Перепелицею Іриною Іванівною подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з позовом [PERSON] оскільки обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, вони виникли з одних правовідносин (спадкові права) і стосуються поділу спадкової маси після смерті [INFO] [PERSON] , та постановити ухвалу про об`єднання в одне провадження зустрічного позову з первісним позовом [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.07.2022 року щодо транспортного засобу - автомобіля Мерседес Б350, 2003 р.в., дізель р.н. [NUMBER] , який був відчужений після смерті її батька 19.12.2021 року [PERSON] на користь відповідача [PERSON] ; визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] [INFO] за нею, як спадкоємицею 1 черги, право власності: на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; на автомобіль Фольксваген Пассат, 2008 р в. реєстр, номер [NUMBER] та Мерседес Б350, 2003 р.в. (станом на теперішній час має реєстр номер [NUMBER] ); на рухоме майно, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] та особисте майно батька: золоті прикраси, які були в момент смерті батька на ньому (перстень, хрестик, ланцюжок, браслет); 2 телевізора, холодильник, кухонний м`який уголок, кухонні шафи, витяжка, газова пічка, стільці, диван з вітальні, ліжко, шафи, комод зі спальні, стільці; грошові кошти, які знаходились на банківських рахунках; грошові кошти, які знаходились вдома у батька та в гаражі 100000 доларів США. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що [PERSON] , який помер [INFO] є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб щодо зміни прізвища. [PERSON] не заперечує, що [PERSON] , 1995 року народження також є сином померлого [PERSON] та належним спадкоємцем разом зі нею Проте, на момент смерті [INFO] [PERSON] був єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими [PERSON] правовстановлюючими документами. Станом на момент смерті її - [PERSON] батько - [PERSON] не перебував ні з ким у зареєстрованому шлюбі, або у шлюбних відносинах, а шлюб між її матір`ю та батьком на момент придбання ним квартири розірваний. Також, їй відомо, що батькові на момент смерті на праві власності належало декілька транспортних засобів, а саме: Фольксваген Пассат та Мерседес S350. Автомобіль Мерседес S350, дізель р.н. [NUMBER] був перереєстрований 16.07 2022 року на іншу особу - відповідача [PERSON] , 1993 р.н. вже після смерті її батька через півроку, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Станом на теперішній час автомобіль Мерседес 5350, дізель має р.н. [NUMBER] . Оскільки перереєстрація 16.07.2022 року автомобіля Мерседес S350, дізель р.н. [NUMBER] , який належав батькові на момент смерті, відбулася після його смерті через півроку, вважає, що даний договір відчуження є недійсним, та є необхідність включення його у спадкову масу. Автомобіль Фольксваген Пассат р.н. [NUMBER] відповідач по даному позову [PERSON] від позивача за зустрічним позовом ховає та є підозри, що даний автомобіль також був нею незаконно відчужений після смерті батька. До складу спадщини, крім вищезазначеного майна входить і інше рухоме майно, наявне в квартирі та те, що є особистою власністю її померлого батька, а саме: золоті прикраси які були в момент смерті батька на ньому (перстень, хрестик, ланцюжок, браслет, які батько ніколи не знімав); 2 великих телевізора, холодильник, кухонний м`який уголок, кухонні шафи, витяжка, газова пічка, стільці, диван з вітальні, ліжко, шафи, комод зі спальні, стільці; грошові кошти, які знаходились на банківських рахунках; грошові кошти, які були накопичені батьком за все його життя та знаходились вдома у батька та заховані в гаражі 100000 доларів США. Вважає, що вона та [PERSON] , які є дітьми померлого [PERSON] єдині належні спадкоємці померлого, у випадку подання Яковлевим Ярославом заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. На підставі викладеного, вважає, що вся спадщина, нерухоме та рухоме майно, що належало померлому на момент смерті ( [INFO] ) після смерті батька [PERSON] повинна бути розділена між нею та [PERSON] порівну, у випадку подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що вона особисто із зони бойових дій (м.Харків) у період воєнного часу у передбачений чинним законодавством термін подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , що підтверджується заявою від 12.09.2022 року до приватного нотаріуса ОМНО Єлькіної М.О., яка прийняла дану заяву, зареєструвала її та видала їй витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи. Як повідомила їй нотаріус усно, спадкова справа відкрита за заявою [PERSON] , яка і є відповідачем за даним позовом. Інші відповідачі - це син померлого [PERSON] - [PERSON] (можливий спадкоємець) та [PERSON] , який є власником за договором купівлі-продажу автомобіля, що відчужений після смерті [PERSON] та який нею оскаржується. Однак, після звернення до приватного нотаріуса з особисто підписаною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, вона отримала відмову нотаріуса від 10.02 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням, крім іншого на те, що є інші особи, які оспорюють її право на спадщину в суді і є необхідність надання оригіналів правовстановлюючих документів на майно померлої особи, які незаконно в себе утримує [PERSON] . На підставі викладеного, іншого способу захистити своє законне право на спадщину, ніж звернутись до суду немає, а тому [PERSON] звернулася з даним зустрічним позовом до суду та просить його задовольнити. У підготовчому засіданні 07.06.2023 року судом протокольно ухвалено прийняти зустрічну позовну заяву та об`єднати в одне позовне провадження по цивільній справі №947/27228/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. Крім того, 07.06.2023 року від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Перепелиці Ірині Іванівни через канцелярію суду надійшли клопотання про витребування доказів, в яких представник відповідача просить суд витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної М.О. належним чином завірену копію спадкової справи № 07/2022, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та витребувати з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області наступну інформацію: чи був автомобіль Мерседес S 350, дізель н.з. [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , станом на 19 грудня 2021 року? Чи дійсно автомобіль Мерседес S 350, дізель н.з. [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був перереєстрований за [PERSON] , [INFO] - 17.07.2022 року та на теперішній час автомобіль Мерседес S 350 має номерний знак [NUMBER] ? В підготовчому засіданні 07.06.2023 року представник відповідача за первісним позовом - адвокат Перепелиця Ірина Іванівна просила задовольнити клопотання та витребувати докази. У підготовчому засіданні 07.06.2023 року представник позивача за первісним позовом - адвокат Шевченко Максим Анатолійович не заперечував проти клопотання про витребування спадкової справи та заперечував проти задоволення клопотання про витребувати інформації з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області. У підготовче засідання 07.06.2023 року третя особа - [PERSON] не з`явився, проте в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності від 15.12.2022 року. У підготовче засідання 07.06.2023 року третя особа - [PERSON] не з`явився. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2023 року клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Перепелиці Ірині Іванівни про витребування доказів було задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної М.О. належним чином завірену копію спадкової справи № 07/2022, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Витребувано з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області наступну інформацію: чи був автомобіль Мерседес S 350, дізель н.з. [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , станом на 19 грудня 2021 року? Чи дійсно автомобіль Мерседес S 350, дізель н.з. [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був перереєстрований за [PERSON] , [INFO] - 17.07.2022 року та на теперішній час автомобіль Мерседес S 350 має номерний знак [NUMBER] ? 21.06.2023 року від представника [PERSON] - адвоката Шевченко Максима Анатолійовича надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого він не погоджується з зустрічними позовними вимогами [PERSON] , просить у їх задоволенні відмовити. 23.10.2023 року від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Перепелиці Ірині Іванівни через канцелярію суду надійшло клопотання про витребування доказів, в яких представник відповідача просить суд витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію чи перетинав державний кордон України у період з 01.12.2021 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , як що так, то зазначити дати перетину кордону. В судове засідання 23.10.2023 року представник відповідача - адвокат Перепелиця Ірина Іванівна не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 23.10.2023 року представник позивача - адвокат Шевченко Максим Анатолійович просив відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом - адвоката Перепелиці Ірині Іванівни про витребування доказів, які подано по цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом було відмовлено. У судовому засіданні 05.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Перепелиці Ірини Іванівни надійшло клопотання про витребування доказів, в якому представник відповідача просить витребувати з Одеського обласного нотаріального архіву, за адресою 65104 м. Одеса вул. Ак. Корольова 94 «А», належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованої у реєстрі за №4-5622, посвідченої державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, Алексєєвою О.В., 07.10.2003 року, а також належним чином посвідчені копії усіх документів, що стали підставою для посвідчення державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, Алексєєвою О.В., 07.10.2003 року договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (зареєстрованого у реєстрі за №4-5622). Також просила суд поновити строк звернення з вказаним клопотанням. Представник позивача у судовому засіданні 05.12.2023 року не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Перепелиці Ірини Іванівни про поновлення строку на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів було задоволено. Поновлено представнику відповідача [PERSON] - адвокату Перепелиці Ірині Іванівни строк на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів. Клопотання відповідача [PERSON] - адвоката Перепелиці Ірини Іванівни про витребування доказів було задоволено. Витребувано з Одеського обласного нотаріального архіву, за адресою 65104 м. Одеса вул. Ак. Корольова 94 «А», належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованої у реєстрі за №4-5622, посвідченої державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, Алексєєвою О.В., 07.10.2003 року, а також належним чином посвідчені копії усіх документів, що стали підставою для посвідчення державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, Алексєєвою О.В., 07.10.2003 року договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (зареєстрованого у реєстрі за №4-5622). У судове засідання 01.07.2024 року позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте 28.06.2024 року від представника [PERSON] - адвоката Шевченко Максима Анатолійовича надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні 01.07.2024 року представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Перепелиця Світлана Борисівна підтримала вимоги за зустрічною позовною заявою та просила їх задовольнити, а первісні позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічна позовна заява - залишенню без задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Київский-10» №9 від 20.09.2022 року, [PERSON] , [INFO] проживала в [ADDRESS] , разом з власником квартири [PERSON] , [INFO] , з 07.10.2003 року по день його смерті [INFO] і вели спільне господарство. Згідно Договору купівлі-продажу від 07.10.2003 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.11.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 28.04.1995 року Палацом новонароджених Харків Україна, [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] від громадянки [PERSON] , про що зроблено актовий запис №130. Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2003 року [PERSON] , [PERSON] , який діяв від свого імені і від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньому [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.10.2000 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зеленецькою О.В. за р.№232, та зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 16.10.2000 року за р.№П-5-53412. Ціла квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.10.2021 року, [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 10.08.2021 року Єлькіною М.О. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу продав, а [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 44,7 кв.м., загальною площею 62,1 кв.м. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 22.03.2003 року Третьою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі за №3-270, право власності на яку зареєстровано 26.03.2003 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», номер запису П-5-5207 в книзі: 1, реєстраційний номер 385104. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 26.03.2003 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», номер витягу 234889. Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Київський-10» №44 від 03.11.2005 року, [PERSON] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] та дійсно зареєстрований за вказаною адресою постійно з 28.11.2003 року по дійсний час. У 2008 році [PERSON] уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу з ТОВ «Джерман-Автоцентр», відповідно до якого [PERSON] , купив автомобіль Volkswagen Passat, 2008 року випуску, відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу №579 від 08.10.2008 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.12.2021 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Актовий запис №797. [PERSON] , ритуальною службою м. Одеси КП «Спеціалізоавне підприємство комунально-побутового обслуговування» 25.12.2021 року видано свідоцтво про поховання № [NUMBER] [PERSON] , реєстраційний номер поховання [NUMBER] , книга №56. Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни №28/02-14 від 13.02.2023 року, [PERSON] повідомлено, що нею не було надано документів про родинні стосунки з померлим [PERSON] , до поданої нею 05.04.2022 року заяви про відкриття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , та для видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні, що належало на праві спільної власності з померлим, потрібно надати документ про встановлення факту спільного проживання з померлим, або рішення суду щодо визнання права власності на частку в спільному майні. Довідкою ТОВ «Профі-ТН» від 16.09.2022 року за результатами проведення маркетингового аналізу з визначення найбільш імовірної ринкової вартості частин трикімнатної квартири, загальною площею 62,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що оцінювач вважає можливим в якості найбільш імовірної середньої вартості питомого показника з урахуванням торгу, прийняти середньоарифметичне значення 480 дол. США за 1 кв.м., тоді найбільш імовірна вартість трикімнатної квартири - буде складати - 30048,00 дол. США, або по курсу НБУ на 16.09.2022 року - 1098855,00 грн.; вартість частини квартири буде складати 549428,00 грн. Довідкою ТОВ «Профі-ТН» від 16.09.2022 року за результатами проведення маркетингового аналізу з визначення найбільш імовірної ринкової вартості частини колісного транспортного засобу - легкового автомобіля марки Volkswagen Passat, 2009 року випуску, встановлено, що в результаті дослідження інформації було визначено, що середня ринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2009 року випуску - складає 6188 дол. США або по курсу НБУ на 16.09.2022 року - 226295,00 грн., вартість частини автомобіля буде складати 113148,00 грн. Згідно довідки МПП «Людмила» від 03.07.2023 року, у період з 05.09.1998 року по 19.12.2021 рік у МПП «Людмила» спільно працювали [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] . За вказаний період часу - вели спільну підприємницьку діяльність у МПП «Людмила». [PERSON] працює - по теперішній час. Відповідно до Патенту серії ПАЄ №224255 виданого Державною податковою адміністрацією України, він був виданий суб`єкту підприємницької діяльності без створення юридичної особи [PERSON] , з терміном дії з 07.07.2009 троку по 30.09.2009 рік, місцем здійснення підприємницької діяльності є ринок «Людмила», вид діяльності - торгівля. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 05.12.2023 року повідомила, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , знає цю сім`ю з 2002 року, як чоловіка та дружину. Вони переїхали до квартири [ADDRESS] у 2002 році з маленьким сином. Вона була у них у гостях. [PERSON] та [PERSON] були завжди разом, бачила їх постійно у магазині, на ринку. Також зазначила, що вони були продавцями на ринку «Людмила», працювали разом багато років, близько 20 років і вона їх сприймала як чоловіка та дружину. Вони сплачували разом комунальні платежі, не сварились, проблем з дитиною не було. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 05.12.2023 року повідомила, що вона друг сім`ї [PERSON] та [PERSON] , знайомі з 2000 року, вона спочатку була у них покупцем, а у подальшому вони здружилися, ходили один до одного в гості. У 1995 році у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . У 1998 році [PERSON] переїхав до м. Одеси, а потім перевіз до м. Одеси [PERSON] та сина, оскільки у 2002 році купили квартиру. [PERSON] та [PERSON] працювали на ринку, у них була одна точка. У подальшому сина віддали до садочка, а [PERSON] стала сама продавати на ринку. [PERSON] та [PERSON] разом вели спільний бізнес. [PERSON] поставляв товар, а [PERSON] продавала. Коли їх син хворів, то [PERSON] сам продавав. [PERSON] та [PERSON] робили ремонт в квартирі, а перед смертю [PERSON] зробили капітальний ремонт. Вона разом з [PERSON] та [PERSON] їздили купувати меблі, люстри. У них був спільний бюджет, вели спільне господарство. У них були дуже хороші відносини, [PERSON] відносився до [PERSON] , як до дружини. Вони працювали разом довго. Також їй відомо, що у [PERSON] і [PERSON] була квартира у м. Харкові, яку приблизно перед смертю [PERSON] , продали. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 05.12.2023 року повідомила, що була другом родини [PERSON] та [PERSON] , з 2000 року, у них діти ровісники, ходили один до одного в гості. Вони проживали у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] торгували овочами, у них був прилавок, потім торгували разом на базарі, їздили разом на закупівлі на Привоз, вона також з ними їздила на поля по полуницю. Це у них був сімейний бізнес. Також зазначила, що вони всі разом збиралися [INFO] відмічали день народження [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] жили разом і виховували сина, у них був один холодильник, харчувались разом, у них був спільний бюджет. Іноді брали у неї у борг гроші, потім завжди повертали. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 05.12.2023 року повідомив, що він з [PERSON] та [PERSON] дружили близько 10 років. [PERSON] та [PERSON] робили ремонт перед смертю [PERSON] , разом купували матеріали на ремонт. Він завжди вважав та був впевнений у тому, що [PERSON] та [PERSON] чоловік та дружина. За місяць до смерті [PERSON] йому сказав, о вони хочуть одружитися, і тільки тоді він дізнався, що вони не одружені. Він був у них у гостях дуже часто. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 14.03.2024 року повідомив, що він знає [PERSON] та [PERSON] з 1996 року, він керівник ринку «Людмила», вони з 1996 року працювали, продавали овочі та фрукти. Вони жили разом, він був [PERSON] та [PERSON] у гостях на з`ємній квартирі, а у подальшому і у власному їх помешканні, у квартирі яку вони купили. З [PERSON] він знайомий з 1987 року. У [PERSON] та [PERSON] були сімейні відносини, дуже довго проживали як чоловік та дружина, у них є син [PERSON] . У 1989 році або у 1990 році [PERSON] та [PERSON] разом приїжджали у село, вони уже на той момент були разом, відносини у них з початку 90-х років. Вони працювали як сім`я, [PERSON] торгувала, а [PERSON] возив товар на ринок. У квартиру де вони проживали, вони все купували разом, саму квартиру купували разом. У нього [PERSON] хотів позичити кошти на купівлю квартири, проте у нього тоді не було коштів. У новій квартирі він був пару разів, і до цього у з`ємній квартирі він був в гостях у [PERSON] і [PERSON] пару разів. У новій квартирі був коли купили, а другий раз коли зробили ремонт, допомагав носити меблі. У [PERSON] та [PERSON] був спільний, сімейний бізнес. Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 30.03.2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 12.09.2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . 30.10.2022 року та 25.01.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно повідомлення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни №26/02-14 від 10.02.2023 року [PERSON] було повторно повідомлено, що їй необхідно надіслати на адресу нотаріальної контори заяву оформлену належним чином або прибути до нотаріуса особисто та роз`яснено строки вчинення нотаріальних дій. Відповідно до заяви від 09.05.2023 року, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни та просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, яка не оспорюється в судовому порядку на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала її батьку [PERSON] на момент смерті. Також зазначила, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання права власності на частину майна [PERSON] , інша частина майне не оспорюється. Щодо вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю суд зазначає наступне. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною другою статті 74 СК України передбачено, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім`єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі №129/2115/15-ц, зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року N 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) міститься висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)". Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь- якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», відповідних норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Відповідно до Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 29 спільною сумісною власністю є також майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю тощо. Як зазначено в правовій позиції ВС України (Постанова від 25 грудня 2013 року по справі №6-135цс13) майно, набуте до 2004 року під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, є їх спільним сумісним, якщо: 1) воно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою - між ними. Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); мета придбання. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 14.07.2020 року у справі № 552/5693/18 окреслив основні критерії надання такому майну статусу спільного сумісного, а також виклав інші нюанси таких справ, які заслуговують на увагу, зокрема, Верховний Суд зазначив: при наданні майну статусу спільного сумісного (якщо особи проживають сім`єю без укладення шлюбу) враховується, що майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї - якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тобто суд має встановити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. А спільною працею осіб вважаються їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття такого майна, або ж ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету; Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом із досліджених у справі доказів, зокрема письмових доказів та показань свідківдостеменновстановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, без укладання шлюбу з 1990 по 2021 роки і за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та дружини, без укладання шлюбу вони за спільні кошти, отримані внаслідок спільної праці, придбали у 2003 році (тобто до 2004 року) квартиру [ADDRESS] , у якій неодноразово проводився ремонт, робилися поліпшення, в наслідок чого їх майно істотно збільшилося у своїй вартості. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2021 року в справі №332/4629/15 вказано, що: у статті 62 СК України передбачено втручання у право особистої приватної власності. У цій статті вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника. Зі змісту ст.62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Врахувавши наявність обставин, характерних для сімейних правовідносин, якими вважаються проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування один про одного, суд дійшов висновку про те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1990 року по 2021 рік, та спільно придбали у період перебування у фактичних шлюбних відносинах квартиру [ADDRESS] , автомобіль Volkswagen Passat, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , вказане майно необхідно визнати об`єктом спільної сумісної власності та частково задовольнити первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю як подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно. При цьому, визнаючи квартиру [ADDRESS] , набуту у 2003 році, тобто до набрання чинності Сімейного кодексу України, спільною сумісною власністю, суд застосовує положення ст.17 ЗУ «Про власність» та ст.112 ЦК УРСР 1963 року, а щодо автомобіля Volkswagen Passat, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , набутого у 2008 році - положення ст.74 СК України. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Як вбачається з зустрічної позовної заяви, [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.07.2022 року щодо транспортного засобу - автомобіля Мерседес Б350, 2003 р.в., дізель р.н. [NUMBER] , який був відчужений після смерті її батька 19.12.2021 року [PERSON] на користь відповідача [PERSON] . На виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2023 року Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області надано інформацію №31/15-4125 від 05.07.2023 року та №31/15-5772 від 15.09.2023 року, відповідно до якої встановлено, що згідно даних ЄДР ТЗ транспортний засіб Mercedes-Benz S 350, 2003 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , станом на 19.12.2021 року не значиться за [PERSON] , [INFO] . Вказаний транспортний засіб був зареєстрований за [PERSON] 14.07.2015 року та видано номерні знаки [NUMBER] . 08.10.2015 року даний автомобіль був знятий з обліку для реалізації та видані транзитні номерні знаки [NUMBER] . 16.10.2015 року даний автомобіль було зареєстровано за [PERSON] та видано номерні знаки [NUMBER] . 05.05.2022 року в ТСЦ 1248 даний автомобіль за договором купівлі-продажу складений в ТСЦ, перереєстрований на [PERSON] та видано номерні знаки [NUMBER] . 16.07.2022 року ТСЦ 1245 було здійснено заміну номерного знаку на [NUMBER] . 16.08.2023 року в ТСЦ 1245 даний автомобіль за договором купівлі-продажу складений в ТСЦ, перереєстрований на [PERSON] , номерні знаки залишено [NUMBER] . Станом на 13.09.2023 року даний автомобіль значиться за [PERSON] , [INFO] . Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Таким чином, спірний автомобіль Mercedes-Benz S 350, 2003 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , було відчужено [PERSON] , ще у 2015 році, а тому у суду відсутні будь-які підстави для задоволення позову в частині, що стосується цього автомобіля. Крім того, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що до спадкової маси входить майно, а саме: золоті прикраси які були в момент смерті батька на ньому (перстень, хрестик, ланцюжок, браслет, які батько ніколи не знімав); 2 великих телевізора, холодильник, кухонний м`який уголок, кухонні шафи, витяжка, газова пічка, стільці, диван з вітальні, ліжко, шафи, комод зі спальні, стільці; грошові кошти, які знаходились на банківських рахунках; грошові кошти, які були накопичені батьком за все його життя та знаходились вдома у батька та заховані в гаражі 100000 доларів США, оскільки відсутні будь-які докази та відомості про те, що вказане перелічене позивачем за зустрічним позовом майно було у наявності та належало саме її батьку, тому зустрічні позовні вимоги у цій частині підлягають також залишенню без задоволення. Судом встановлено, що за результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів. Щодо зустрічних позовних вимог про визнання в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . 19.12.2021 року за [PERSON] , як спадкоємицею 1 черги, право власності: на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; на автомобіль Фольксваген Пассат, 2008 р в. реєстр, номер [NUMBER] , то суд вважає, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, у разі набрання цим рішенням законної сили щодо визнання майна спільною сумісною власністю та визначення частки [PERSON] у цьому майні.

Outcome: partial