Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2000 року Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №262. Від шлюбу мають доньку, яка на даний час вже є повнолітньою. Спільне життя з відповідачкою не склалося, останні 10 років сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, а надання будь-яких строків на примирення не доцільним. З наведених підстав просить шлюб розірвати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі Представник позивача згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, зазначив, що [PERSON] позовні вимоги підтримує, примирення не бажає. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд не визнає їх поважними, підстави для відкладеняня судового розгляду відсутні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2000 року Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №262, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.03.2024 (а.с.4). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України, за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивач стверджує, що спільно з відповідачкою не проживає, спільного господарства не веде. Відповідачка з відзивом і будь-якими запереченнями до суду не зверталася. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вимогу задовольняє.

Outcome: approved