Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

18 березня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] \~із вимогою\~про розірвання\~шлюбу (а. с. 2-4). В обґрунтування позову вказав на те, що 16 травня 2014 року сторони уклали шлюб, однак спільне життя з відповідачем не склалося тому, що сторони різні люди за темпераментом та характером, також наявності у сторін різних поглядів на життя, зокрема й подружнє, наявністю за останній рік постійних сварок, в результаті чого сторони втратили один до одного почуття любові. Вказує, що приблизно з листопаду 2023 року сторони остаточно припинили свої шлюбні відносини, спільне проживання як подружжя. Отже, примирення між сторонами неможливе, також подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15 травня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін (а. с. 31), копія якої надіслана відповідачу за вихідним № 13352/24-вих/2/204/2030/24 від 15 травня 2024 року (а. с. 32). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити (а. с.37). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі (а. с. 38). Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 травня 2014 року у Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між \~ [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, та \~ [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Білгород- Дністровський Одеської області, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 210, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2014 року (а. с. 11). Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 вересня 2016 року (а. с. 12). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.\~113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка виявила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд відновлює їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, суд вирішує питання щодо відшкодування судового збору з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved