Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

05.10.2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», в особі уповноваженої особи - [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, в якому позивач просив суд: - Скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки, здійснену 10.08.2016 року [PERSON] , КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ І РЕМОНТУ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ "ЖИТЛО-СЕРВІС", м.Київ, індексний номер рішення: 30889796 внесення запису до реєстру 11.08.2016 року та скасувати Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження здійсненого 10.08.2016 року [PERSON] , КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ І РЕМОНТУ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ "ЖИТЛО-СЕРВІС", м.Київ, індексний номер рішення: 30890238 внесення запису до реєстру 11.08.2016 року, які були внесені щодо земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004; - Поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки серія та номер: 6489, виданий 14.11.2007, видавник: [PERSON] та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження Договору іпотеки серія та номер: 6489, виданий 14.11.2007, видавник: [PERSON] щодо земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004; - Визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, укладений 18.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі за №2768 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004 РНОНМ 1003934580000, індексний номер рішення: 31002528 від 18.08.2016 року, запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 15976023, припинивши право власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004 РНОНМ 1003934580000. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 30 липня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 686/П/99/2007-840 від 15.11.2007р. укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» та договорами забезпечення, у тому числі за Договором іпотеки від 15.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Відповідно до умов Договору іпотеки від 15.11.2007 року [PERSON] було передано в іпотеку земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] площею 0,0597 га, кадастровий номер 8000000000:66:586:0004. Предмет іпотеки було придбано за рахунок кредитних коштів. Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.11.2010 р. у цивільній справі №2-13319/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказаний позов задоволено, а саме стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 218 849,60 дол. США, що в еквіваленті складає 1 745 544,43 грн, судові виграти по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Дане рішення набрало чинності та не виконано на теперішній час. Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наявна кредитна заборгованість за вищезазначеним кредитним договором не погашена, за період з 2012 року жодних коштів за кредитним договором не надходило. Однак, як стало відомо з інформаційної довідки, 10.08.2016 року запис про обтяження майна та запис про іпотеку на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004 було припинено. Одразу після припинення іпотеки 18.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] . кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець P.O., зареєстрований в реєстрі за №2768. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31002528 від 18.08.2016 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 15976023. Отже в ході протиправних дій було виведено вищезазначену земельну ділянку з під іпотеки, а право власності перереєстровано на іншу особу без згоди іпотекодержателя та діючи на шкоду кредитору. Зважаючи на ту обставину, що без згоди Іпотекодержателя було припинено іпотеку та обтяження на предмет іпотеки, що призвело до порушення права іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, Позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду щодо поновлення іпотеки, оскільки право власності на предмет іпотеки перейшло до іншої особи. Звертав увагу, що жодної згоди на припинення іпотеки Іпотекодержателем не було надано, крім того жодних підстав для припинення іпотеки з урахуванням ст. 17 Закону України «Про іпотеки» також не було. Внаслідок протиправних дій в Державний реєстр іпотек було виключено запис про припинення іпотеки та запис про припинення обтяження. Внаслідок протиправних дій, без згоди іпотекодержателя, діючи на шкоду кредитору було здійснено відчуження та перереєстрацію права власності предмету іпотеки та майно на яке могло бути звернуто стягнення в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Тим самим було здійснено порушення прав Іпотекодержателя щодо унеможливлення стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно. За таких обставин, наявність у Відповідача 1 права власності на нерухоме майно, яке набуте без достатніх законом підстав зокрема без згоди іпотекодержателя, в будь-якому разі ставить під сумнів право власності законного власника цього майна. Вказував також на те, що дії Відповідача 2 були недобросовісні та направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, при цьому правочини були укладені з істотними порушенням вимог діючого законодавства, а отже звернення з даними позовом є ефективними захистом порушених прав Позивача та їх відновлення, що полягають у можливості звернення стягнення на майно боржника у відповідності до вимог діючого законодавства. Таким чином, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органом сільських, селищних, та міських рад, Київській, Севастопольським міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а також будь-яким іншим особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004 РНОНМ 1003934580000. 11.10.2021 р. в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В. 13.10.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено заяву позивача про забезпечення позову, подану одночасно з позовною заявою. Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, РНОНМ 1003934580000, яка розташовану за адресою: [ADDRESS] . Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органом сільських, селищних, та міських рад, Київській, Севастопольським міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а також будь-яким іншим особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, РНОНМ 1003934580000, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.39-41 т.1) 25.10.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.48-50). 02.12.2021 року (Вх.№78339) представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про доповнення позовних вимог новими вимогами, в порядку ст.49 ЦПК України, в якій відповідачем-1 вказав [PERSON] , відповідачем-2 - [PERSON] , відповідачем-3 - [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович. (а.с.54-71) 20.01.2022 року (вх.№ЕП-658), з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, представник відповідача [PERSON] - адвокат Кобцева М.О. подала до суду відзив на позов, за змістом якого висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов. (а.с.89-106 т.1) 27.01.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у задоволенні заяви представника позивача - [PERSON] (Вх.№78339) про доповнення позовних вимог новими вимогами - відмовлено. (а.с.117-117-в т.1) 01.02.2022 року (вх.№6180) представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, за змістом якої висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову. Позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. (а.с.119-136 т.1) 04.02.2022 року (вх.№6923) представник відповідача [PERSON] - адвокат Кобцева М.О. подала до суду пояснення по суті справи, за змістом яких висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (а.с.137-155 т.1) 08.02.2022 року (вх.№7328) представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету позову, в порядку ст.49 ЦПК України, шляхом доповнення, в якій: відповідачем-1 вказав [PERSON] , відповідачем-2 - [PERSON] , відповідачем-3 - [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович. (а.с.156-175 т.1) Первісні позовні вимоги доповнив наступними вимогами: - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, укладений 15.09.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мангуш А.М., зареєстрований в реєстрі за №2067; - скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, РНОНМ 1003934580000, індексний номер рішення: 60377066 від 15.09.2021 року, запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 43969225; - припинити право власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, РНОНМ 1003934580000. Заява мотивована тим, що з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 15 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мангуш А.М., зареєстрований в реєстрі за №2067. Право власності було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60377066 від 15.09.2021 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 43969225. 16.02.2022 року (вх.№8896) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш А.М. подав до суду відзив на заяву про зміну предмету позову, за змістом якого заперечував проти визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. 15.09.2021 року, а також заперечував щодо скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0597 га, кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с.177-195 т.1) 22.02.2022 року (вх.№9971) представник відповідача [PERSON] - адвокат Кобцева М.О. подала до суду заперечення до відповіді на відзив, за змістом яких висловила свою позицію щодо міркувань і аргументів, наведених позивачем у відповіді на відзив, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (а.с.200-212 т.1) 20.07.2022 року (вх.№21806) представник відповідача [PERSON] - адвокат Кобцева М.О. подала до суду, одночасно із заявою про продовження процесуального строку, встановленого в ухвалі суду від 25.10.2021 року на подання відзиву на позов, відзив на позов, з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (а.с.1-33 т.2) 22.08.2022 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва представнику відповідача [PERSON] - адвокату Кобцевій М.О. було поновлено процесуальний строк на подання відзиву. Прийнято відзив на позов, який подано представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кобцевою М.О. через канцелярію суду 20.07.2022 року (вх.№21806). (а.с.44-46 т.2) 05.08.2022 року (вх.№24798) представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів. (а.с.39-42 т.2) 22.08.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - Зінчука Я.В. про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію та документи, що її підтверджують, а саме: надати інформацію, чи надавались повноваження Директору департаменту по роботі з проблемною заборгованістю [PERSON] на підписання та укладання Додаткової угоди до кредитного договору №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року, укладену 24.06.2016 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» (в Додатковій угоді посилання на Довіреність від 01.04.2016 року №01-04-2016), відповідно до якої розмір заборгованості було зменшено з 162 343,50 доларів США до 1 121 400,00 грн.; чи надходили грошові кошти на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Надра» у розмірі 1 121 400,00 грн. за квитанцією №187428374 від 24.06.2016 року; чи був наявний (належав) розрахунковий рахунок № [NUMBER] у ПАТ КБ «Надра» та чи був він відкритий станом на 24.06.2016 року. (а.с.а.с.47-49 т.2) 13.09.2022 року до суду на виконання вимог ухвали від 22.08.2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направив заяву та зазначив, що грошові кошти на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Надра» у розмірі 1 121 400,00 грн. за період з 20.06.2016 року по 25.06.2016 року не надходили; рахунок [NUMBER] в АБС ПАТ КБ «Надра» відсутній. (а.с.59-63 т.2) 30.01.2023 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва пояснення представника відповідача [PERSON] - адвоката Кобцевої М.О. від 04.02.2022 року та заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання вимог ухвали від 22.08.2022 року долучено до матеріалів справи. 30.01.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у задоволенні заяви представника позивача - [PERSON] від 08.02.2022 року (вх.№7328) про зміну предмету позову - відмовлено. (а.с.107-109 т.2) 07.02.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.131-134 т.2) 06.02.2023 року представник позивача - [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30.01.2023 року по справі № 755/16963/21 до Київського апеляційного суду. (а.с.144-153 т.2) 16.02.2023 року матеріали цивільної справи №755/16963/21 направлені до Київського апеляційного суду. (а.с.157 т.2) 30.03.2023 року постановою Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30.01.2023 року - скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с.178-186 т.2) 27.04.2023 року матеріали цивільної справи №755/16963/21 після закінчення апеляційного провадження повернулись до Дніпровського районного суду міста Києва (а.с.187 т.2) 21.06.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва постановлено повернутись зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження. Призначено по справі підготовче судове засідання на 21 червня 2023 року. (а.с.197-200 т.2) 21.06.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, заяву представника позивача - [PERSON] про зміну предмету позову від 08.02.2022 року (вх.№7328) - залишено без руху. Надано позивачу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» строк для виправлення недоліків, терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали. (а.с.203-2905 т.2) 07.07.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 21.06.2023 року, представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву про усунення недоліків разом з квитанціями про сплату судового збору. (а.с.213-220 т.2) 24.07.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено заяву представника позивача - [PERSON] про зміну предмету позову. Прийнято заяву про зміну предмета позову у цивільній справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження та постановлено розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зміну предмета первісного позову. (а.с.223-225 т.2) 23.08.2023 року (вх.№41799) представник позивача - [PERSON] подав до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мангуша Андрія Миколайовича. (а.с.234-236 т.2) 28.08.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено клопотання представника позивача - [PERSON] про залучення співвідповідача та третьої особи. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мангуша Андрія Миколайовича. (а.с.244-248 т.2) 10.10.2023 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дорменок Юлія Миколаївна подала до суду лист про те, що вона заміщує приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мангуша А.М. відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.12.2022 року за № 947/6 і повідомляє про зупинення нотаріальної діяльності Мангушем А.М. тимчасово до закінчення військового стану. При цьому, звертала увагу на те, що відповідно до п.п.19 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» при посвідчені Мангушем А.М. договору купівлі-продажу від 15.09.2021 року за реєстровим № 2067, були виконані всі необхідні пошуки в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівні складовій частині, як перед вчиненням нотаріальних дій, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. За відсутності даних в Державному реєстрі прав про скасування/анулювання рішень та прав, не було підстав для відмови у вчиненні нотаріальних чи реєстраційних дій. (а.с.34-57 т.3) 11.10.2023 року (вх.№50824) представник відповідача [PERSON] - адвокат Тивоненко Д.Р. одночасно із клопотанням про поновлення пропущеного строку, встановленого судом, подав до суду через систему «Електронний суду» відзив на позовну заяву, за змістом якого висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов. Окрім того, просив витребувати у позивача для огляду в судовому засіданні оригінали наступних документів: - договір № GL48N718070 від 30.07.20 року про відступлення прав вимоги з Додатками № 1-4 до нього; договір іпотеки від 15.11.2007 року; кредитний договір № 686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року. (а.с.62-83 т.3) 01.11.2023 року протокольною ухвалою у судовому засіданні поновлено представнику відповідача [PERSON] - адвокату Тивоненку Д.Р. строк на подачу відзиву на позовну заяву, визнано причини пропуску для подання відзиву поважними та поновлено цей строк, відзив прийнято до розгляду і долучено до матеріалів справи. 09.11.2023 року (вх.№56997) представник позивача - [PERSON] подав до суду через систему «Електронний суду» відповідь на відзив, за змістом якої висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. (а.с.94-106 т.3) 10.11.2023 року протокольною ухвалою в судовому засіданні прийнято та приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив позивача. 10.11.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.109-113 т.3) Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням поданих уточнень, та просив суд їх задовольнити. Також надав пояснення аналогічні обставинам, що викладені в уточненому позові. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Баховський М.М. у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) зазначив, що відповідачка позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Тивоненко Д.Р. у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив. Треті особи Приватні нотаріуси КМНО Швець Р.О. та Мангуш А.М. у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд, вважає неможливим подальше відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка сторін не перешкоджає вирішенню спору. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 15.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір №686/П/99/2007-840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 166 679,77 доларів, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі строком до 15.11.2037р. та проценти за його користування в розмірі 14,29 % річних. Відповідно до пункту 1.2 цільовим використанням кредиту є - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №6486 від 15.11.2007 р., що укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] придбає у власність нерухоме майно земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16-18 т.1). Цього ж дня, 15.11.2007 року, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №686/П/99/2007-840, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 0490, за умовами пункту 1.1 якого [PERSON] , як іпотекодавцем, передано в іпотеку, а ВАТ КБ «Надра», як іпотекодержателем, прийнято в іпотеку предмет іпотеки - земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, площею 0,0597 га, в межах згідно плану. Цільове призначення - для ведення садівництва. Пунктом 1.2 Договору іпотеки сторони визначили вартість предмета іпотеки, яка складає 922 243 (дев`ятсот двадцять дві тисячі двісті сорок три) гривень, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладання договору складає 182 622 (сто вісімдесят дві тисячі шістсот двадцять два) доларів США 38 центів. (а.с.14 т.1). Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер: 6042370. Позивач у своєму позові посилається на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2010 року в цивільній справі №2-13319/10, яким було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 218849,60 дол. США, яке набрало законної сили та не виконано на теперішній час, проте такого рішення до позовної заяви не додав. Шляхом моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, таке рішення судом теж не виявлено. Разом з тим, згідно наданого стороною позивача надано виконавчий лист та постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2021 №67827141, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Івановим Андрієм Валерійовичем про примусове виконання виконавчого листа №2-13319/10, виданого 20.02.2013 Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Відкрито акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості по кредиту 218 849,60 дол. США, що в еквіваленті складає 1 745 544,43 грн судовий збір 1 700,43 грн; інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн. (а.с.101-102 т.3) 24.06.2016 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо врегулювання питання проблемної заборгованості [PERSON] перед банком. Сторони погодили встановити суму на повне погашення кредитної заборгованості позичальника перед банком у розмірі 1 121 400,00 грн. Після сплати позичальником на користь банка визначеної п.2 цієї додаткової угоди суми, банк вважає усі кредитні зобов`язання позичальника за №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року виконаними у повному обсязі та не має до Позичальника жодних претензій. (а.с.18 т.2) Згідно квитанції №187428374 від 24.06.2016 року [PERSON] на рахунок ВАТ КБ «Надра» здійснив платіж на суму 1 121 400,00 грн, призначенням якого є: «погашення кредиту зг.дог. №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року [PERSON] » (а.с.19 т.2) Як убачається з відповіді представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Лесі Музичук: «На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний БАНК «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] . Відповідно до постанов Правління НБУ від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації в ПАТ «Комерційний БАНК «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». У подальшому відповідними рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування строки здійснення ліквідації банку продовжувались до 03.06.2020 включно. У відповіді наголошувалось на тому, що відповідно до ч. 3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб», правочини, вичнені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними. Додаткова угода до кредитного договору №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007, укладена 24.06.2016 (тимчасова адміністрація запроваджена в Банку з 06.02.2015, ліквідація в Банку запроваджена з 05.06.2015) між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» (в Додатковій угоді посилання на довіреність від 01.04.2016 №01-04-2016), відповідно до якої розмір заборгованості було зменшено з 162 343,50 дол. США до 1 121 400,00 грн. Грошові кошти на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Надра» у розмірі 1 121 400,00 грн не надходили; рахунок [NUMBER] в АБС ПАТ КБ «Надра» відсутній. (а.с.59-63 т.2) Як убачається з Інформаційної довідки №273385272 від 06.09.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: у відмітках про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься наступна інформація: «11.08.2016 року о 12:05:35 запис про іпотеку за номером: 15854794 в Державному реєстрі іпотек було погашено на підставі 30889796». 18.08.2016 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1003934580000, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, площею 0,0597 га. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O., зареєстрований в реєстрі за №2768. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31002528 від 18.08.2016 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 15976023. (а.с.19 т.1) 30 липня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір №GL48N718010_I_6 про відступлення прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №1456. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» та Договором іпотеки 15.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (а.с.8-18 т.1). У судовому засіданні були оглянуті судом надані для огляду представником позивача - адвокатом Зінчуком Я.В. оригінал договору про відступлення права вимоги, договір іпотеки та кредитний договір. Відповідно до повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.08.2021, за даними, отриманими з АБС банку, за період з 02.04.2012 р. відсутні будь-які платежі за кредитним договором №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року, вимоги за яким перейшли до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». Станом на 01.01.2014 заборгованість за основним боргом складала - 162 343,50 дол. США; станом на 01.01.2014 прострочена заборгованість за основним боргом складала 3 284,24 дол. США; станом на 01.01.2014 заборгованість за нарахованими відсотками складала - 0,00 дол. США; станом на 01.01.2014 прострочена заборгованість за нарахованими відсотками складала - 37 524,48 дол. США. (а.с.27 т.1) 15.09.2021 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1003934580000, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, площею 0,0597 га. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М., зареєстрований в реєстрі за №2067. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 60377066 від 15.09.2021 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 43969225 (а.с.163-164 т.1). Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо забезпечення іпотекою виконання зобов`язання за кредитним договором №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про іпотеку». Позовні вимоги ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» пред`явлені щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, площею 0,0597 га. Загальними засадами цивільного законодавства є добросовісність, справедливість та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). В силу ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема із договору. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 ЦПК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України. Частиною першою статті 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, правом звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, провадження № 14-91цс20, пункт 86). Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України). Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 296/6169/23. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18). Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18. Щодо ефективного способу захисту Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19, пункт 7.23)). Правове регулювання іпотечного договору здійснюється відповідно до Цивільного кодексу, Законів України «Про заставу», «Про іпотеку», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Згідно із частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до частини другої статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зроблено висновок, що: - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; - запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; - за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; - у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна. Після набрання чинності рішення суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; - у справі з належною вимогою (зокрема, про визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» посилалось на те, що спірна земельна ділянка була предметом іпотеки, яка у подальшому відчужена [PERSON] на користь [PERSON] , яка у свою чергу відчужила її [PERSON] . Зазначав, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" посилалось на перехід до позивача права вимоги за кредитним договором №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року, укладеним між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] , а тому у позивача наявне право на виконання договору за рахунок договору іпотеки, який був укладений в забезпечення виконання вказаного кредитного договору. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вважало, що відомості про обтяження спірної земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, було безпідставно вилучено з Державного реєстру іпотек, договір іпотеки не припинив свою дію, основне зобов`язання залишається невиконаним, а тому правочин щодо відчуження спірної земельної ділянки, в силу положень ч. 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку», є недійсними, просило суд: скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки, здійснену 10.08.2016 року [PERSON] , КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ І РЕМОНТУ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ "ЖИТЛО-СЕРВІС", м.Київ, індексний номер рішення: 30889796 внесення запису до реєстру 11.08.2016 року та скасувати Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження здійсненого 10.08.2016 року [PERSON] , КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ І РЕМОНТУ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ "ЖИТЛО-СЕРВІС", м.Київ, індексний номер рішення: 30890238 внесення запису до реєстру 11.08.2016 року, які були внесені щодо земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:586:0004. Як вбачається з копій договору №GL48N718010_I_6 від 30.07.2020 року про відступлення прав вимоги та додатків до нього у вигляді Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Боржників/Поручителів/Іпотекодавців//Заставодавців/Дебіторів за такими договорами, від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" перейшло право вимоги за кредитним договором №686/П/99/2007-840 від 15.11.2007 року, а також право вимоги за договором іпотеки від 15.11.2007 року. П.п. 3.2.1 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець має право володіти і користуватися предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, а п. 3.1.10 договору іпотеки встановлено, що до виконання позичальником зобов`язання у повному обсязі іпотекодавець не має права, без згоди іпотеко держателя, розпоряджатися будь-яким чином предметом іпотеки в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а саме не здійснювати дій, пов`язаних із зміною прав власності на предмет іпотеки, відчужувати у будь-який спосіб (продавати, дарувати, обмінювати), знищувати, передавати у володіння і користування (оренду, лізинг) третім особам, а також укладати відносно предмету іпотеки або його частини будь-які інші угоди без згоди Іпотекодержателя. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація іпотек проводиться шляхом внесення запису до Державного реєстру іпотек про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної. Обтяження нерухомого майна іпотечним договором підлягає державній реєстрації відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127. Державну реєстрацію іпотеки здійснюють із метою встановлення пріоритету, тобто переважного права іпотекодержателя перед іншими особами задовольнити свої вимоги першим за рахунок майна, переданого в іпотеку. Державну реєстрацію іпотеки здійснює в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особа, на яку відповідно до законодавства покладено функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами Законом України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб`єкта, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону, а не з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору. З огляду на приписи ст. 4 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, у разі переходу до ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" права вимоги по іпотечному договору від 15.11.2007 року, іпотека нерухомого майна мала бути зареєстрована за ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп", проте відомостей про це позивачем не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" не доведено наявність у нього права вимоги за договором іпотеки від 15.11.2007 року, укладеного між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] , а тому і можливість порушення такого права. Посилання позивача про підробку додаткової угоди ВАТ КБ "Надра" від 24.06.2016 року, квитанції №187428374 від 24.06.2016 року про сплату [PERSON] на рахунок ВАТ КБ «Надра» суми 1 121 400,00 грн, на підставі яких було припинено іпотеку та обтяження, не заслуговують на увагу, оскільки доказів, на підставі яких встановлено факт підробки таких документів, ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" суду не надало. З відповіді представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Лесі Музичук вбачається лише повідомлення про те, що грошові кошти на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Надра» у розмірі 1 121 400,00 грн не надходили; рахунок [NUMBER] в АБС ПАТ КБ «Надра» відсутній. Враховуючи те, що запис про державну реєстрацію припинення іпотеки (10.08.2016) передував укладенню договору №GL48N718010_I_6 про відступлення прав вимоги (30.07.2020 року), однак ПАТ КБ «Надра» не вчиняло в подальшому жодних дій для відновлення записів про іпотеку та обтяження речового права за договорами іпотеки. Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), у пункті 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19). Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі. Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)). Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19). Суд погоджується із доводами сторони відповідача щодо того, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Втім, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами, оскільки, придбаваючи спірне майно - земельну ділянку, при укладені договору купівлі-продажу покладалися на відомості Державних реєстрів і про наявність будь-яких обмежень щодо цієї земельної ділянки їм не було відомо, тому вони набували право на спірну земельну ділянку вільну від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 р. в справі №754/5841/17 (провадження № 61-17966св 19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має засувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню». У випадку, якщо особа вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту для такої особи було б звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна, і після набрання законної сили рішенням суду, у разі задоволення такого позову, до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. При цьому запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя. Виходячи з обставин справи, що розглядається, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту, передбаченим правом, є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки. Звернувшись до суду із цим позовом, кредитор посилався на те, що іпотека незаконно припинена третіми особами, оскільки існує кредитний борг, який забезпечений іпотекою. За правовідносин, що виникли, застосування наслідків недійсності правочину (договору купівлі-продажу земельної ділянки), з урахуванням реєстрації припинення іпотеки та обтяження, не може відновити право чи інтерес кредитора. Суд звертає увагу на те, що у разі визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна та внесення відповідного запису до Державного реєстру іпотек, іпотекодержатель відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» набуває право пред`являти вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статусу іпотекодавця. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про скасування державної реєстрації припинення іпотеки, скасування державної реєстрації припинення обтяження; поновлення запису про іпотеку та запису про обтяження; визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та припинення права власності на земельну ділянку є неефективним способом захисту порушених прав позивача як іпотекодержателя, що є підставою для відмови в їх задоволенні у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах міститься у пунктах 7.22, 9.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 369/247/20 (провадження № 61-8229св22), від 08 червня 2022 року у справі № 501/528/18 (провадження № 61-12888св21), від 21 вересня 2022 року у справі № 753/18628/19 (провадження № 61-3423св22), від 18 січня 2023 року у справі № 686/11864/20 (провадження № 3037св22), від 19 червня 2023 року у справі №686/10276/20 (провадження № 61-4117ск23). В разі якщо суд відмовляє в позові у зв`язку з обранням позивачем неефективного та неналежного способу захисту порушеного права, то в такому випадку суд не може давати оцінку підставності позовних вимог, їх доведеності та відповідно давати оцінку доказам, наданим позивачем, щодо допустимості, достатності та належності цих доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 1 ст. 158 ЦПК України). У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч. 9 ст. 158 ЦПК України). У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, суд скасовує вжиті ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, у виді накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:66:586:0004, РНОНМ 1003934580000, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також у виді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних, та міських рад, Київській, Севастопольським міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а також будь-яким іншим особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер: 8000000000:66:586:0004, РНОНМ 1003934580000, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.2 п.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed