Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі ТОВ «Коллект центр», позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , позичальник, відповідач), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за Договором позики №0731000893 від 12.01.2020 року у сумі 51\~177,53 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.01.2020 між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та [PERSON] було укладено Договір позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0731000893 та отримання кредиту згідно заявки\~анкети на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного Договору позики №2628554212 від 10.02.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн., в межах строку дії Договору\~36 місяців, зі сплатою відсотків за один календарний день на суму фактичного залишку 1,75 % та 638,75% річних. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики №0731000893 від 12.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за кредитним за Договором позики №0731000893 від 12.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить\~81\~299,33 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~4\~249,99 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~77\~049,34 грн., однак посилаючись на принципи розумності, співмірності та пропорційності представник позивача просить стягнути з відповідача 51\~177,53 грн. Ухвалою суду від 07.02.2024 року позовну заяву ТОВ «Коллект\~Центр» прийнято\~до розгляду\~та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 01.02.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу направлялися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600249437570 повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, дата 12.03.2024 р.», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 12.01.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0731000893, що підтверджується копією договору надання позики (а.с.5-9). Договір позики був укладений шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн., в межах строку дії Договору\~36 місяців, зі сплатою відсотків за один календарний день на суму фактичного залишку 1,75 % та 638,75% річних. На підтвердження виконання зобов`язань ТОВ «Інфінанс» та перерахування коштів на користь [PERSON] до суду було надано квитанцію про сплату № 48407221 від 10.02.2020 (а.с. 21). Так, відповідно до цієї квитанції було проведено операцію з переказу коштів на загальну суму 4\~250,00 грн. за такими реквізитами: призначення платежу: зарахування 4250 на картку [NUMBER] , реквізити отримувача ТОВ «Інфінанс», час операції: 10.02.2022 16:55. Тобто, одержувачем коштів відповідно до наданої квитанції є ТОВ «Інфінанс». Водночас, відповідно до умов договору саме ТОВ «Інфінанс» мало перерахувати кошти на користь [PERSON] . Таким чином, наданою до позову квитанцією № 48407221 від 10.02.2020 не підтверджено факт перерахування ТОВ «Інфінанс» коштів на користь [PERSON] . Будь-яких інших доказів на підтвердження факту виконання ТОВ «Інфінанс» до суду не надано. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики №0731000893 від 12.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] (а.с.24-26). 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» у тому числі за Договором позики №0731000893 від 12.01.2020, що підтверджується копією договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.29-31). Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 [PERSON] за Договором позики №0731000893 від 12.01.2020 має загальну суму заборгованості за кредитом\~81\~299,33 (а.с.34). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Коллект-Центр», [PERSON] станом на 09.01.2024 має загальну заборгованість за договором у сумі\~81\~299,33 грн. (а.с. 23). Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги Факторові і в ньому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає того обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1\~ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1\~ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом\~статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повертаючись до фактичних обставин даної справи, суд приходить до висновку, що позивачем у даному випадку не підтверджено доказами обставини на які він посилається в обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за Договором позики №0731000893, а саме: матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «Інфінанс» своїх зобов`язань за договором, оскільки не надано жодного первинного бухгалтерського документу на підтвердження перерахування коштів на користь [PERSON] . Водночас, надана до позову квитанція № 48407221 від 10.02.2020 не є належним, достовірним та достатнім доказом на підтвердження таких обставин з підстав, які судом були наведені вище. Суд звертає увагу, що виникненню у позичальника обов`язку повернути позику має передувати виконання позикодавцем своїх зобов`язань щодо надання такої позики, а за відсутності доказів належного виконання своїх зобов`язань позикодавцем суд не може стверджувати про виникнення у позичальника зобов`язання щодо повернення позики. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем у даному випадку не підтверджено доказами наявність обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу. Згідно ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed