Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

06 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, у якому позивач просить визнати дійсним договір №230/97 купівлі-продажу нерухомого майна від 08.05.1997 року, а саме, квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] , що був укладений на Одеській Новій Біржі та зареєстрований в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний номер 230/97 від 08.05.1997 року та зареєстрований в ОМБТІ 20.06.1997 року № кн.218пр.стр.133рн.49. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. 08 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Байрачної А.К., у якій заявник просить залучити в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 13 травня 2024 року відкрито провадження у справі. Залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 11 червня 2024 року. 11 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Байрачної Антоніни Кузьмівни надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, копію договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідь КП «БТІ» ОМР, копію листа КП ЖКС «Фонтанський», копію паспорта [PERSON] із відміткою про місце проживання, витяг з реєстру територіальної громади, копію паспорта [PERSON] , копію свідоцтва про смерть. 11 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Байрачної Антоніни Кузьмівни надійшло клопотання, у якому заявник проси залучити в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , а також провести засідання по справі за її відсутності. Ухвалою суду від 11 травня 2024 року до клопотання представника позивача адвоката Байрачної Антоніни Кузьмівни про залучення третіх осіб задоволено, залучено в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Підготовче засідання по справі відкладено на 17 червня 2024 року. 14 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , у якій заявник просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Просить здійснити розгляд справи за його відсутності. 14 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , у якій заявник просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Просить здійснити розгляд справи за його відсутності. У підготовче засідання, призначене на 17 червня 2024 року учасники справи не з`явилися. Ухвалою суду від 17 червня 2024 року прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 27.06.2024 року. 27 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Байрачної Антоніни Кузьмівни про розгляд справи за відсутності. У судове засідання, призначене на 27 червня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу нерухомого майна №230/97, укладеного 08 травня 1997 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з однією сторони (продавці) та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] з іншої сторони (покупці), за яким продавці продали, а покупці купили квартиру, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно відповіді КП «БТІ» ОМР від 19.04.2024 року №36405/04-04, станом на 31.12.2012 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору №230/97 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською Новою Біржою 08 травня 1997 року, про що зроблено реєстраційний запис від 20.06.1997 року за реєстровим номером 49 у реєстровій книзі 218пр на сторінці 133. З копії паспорту громадянина серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громадини №2024/002470328 від 11.03.2024 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорту громадянина серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження того, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та виконує обов`язок з утримання належного йому обов`язку, який є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном, ним було подано наступні документи: - копію договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 13.07.2018 року №165499, укладеного між ТОВ «ІНФОКС» та [PERSON] , за яким ТОВ «ІНФОКС» зобов`язався надавати послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води за адресою: [ADDRESS] ; - копію договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 24.02.2007 року, укладеного між КП «Теплопостачання міста Одеси» та [PERSON] , за яким КП «Теплопостачання міста Одеси» зобов`язалося надавати споживачеві послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] ; - копію відповіді з КП «ЖКС «Фонтанський», відповідно до якого особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] відкритий на [PERSON] за договором купівлі-продажу №230/97 від 08.05.1997 року; - копії платіжних інструкцій, які підтверджують сплату [PERSON] житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] на користь КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ», АТ «ОДЕСАГАЗ», ТОВ «ТВ-СЕРРУС» ТОВ «ІНФОКС», КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ». Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Схоже положення міститься у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009 року №9, та абз.3 п.2 вказано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. З огляду на вищезазначені вимоги, враховуючи те, договір купівлі-продажу нерухомого майна №230/97 був укладений 08 травня 1997 року, повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, оскільки відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.4 ЦК УРСР, цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. У статті 41 ЦК УРСР зазначено, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Згідно ст.44 ЦК УРСР, Повинні укладатись у письмовій формі: 1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; 2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Згідно статті 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. У статті 224 ЦК УРСР вказано, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Зі статті 225 ЦК УРСР вбачається, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно. В той же час, у статті 227 ЦК УРСР зазначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Стаття 47 ЦК УРСР вказує нам на те, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини) якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно статті 47 ЦК Української РСР тягне недійсність договору. Пленум Верховного Суду України в пункті 13 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на момент укладання договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Стаття 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Саме тому, враховуючи той факт, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, передбаченій законодавством, чинним на той момент, беручи до увагу суперечність положень ЦК УРСР та Закону України «Про товарні біржі» в редакціях, чинних на момент укладання договору, та те, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та здійснює утримання цього майна, суд вважає, що дійсність договору купівлі-продажу нерухомого майна доведена, та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі зазначеного,

Outcome: approved