Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала вищезазначена справа. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.03.2024 позов [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис №12829, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 28.10.2021, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» заборгованості за договором позики №75795494 від 27.05.2021 у розмірі 26 257,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (адреса: 03035, м.Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, офіс 510 А, код ЄДРПОУ: 42827134) на користь [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) - 3 220,80 грн судового збору. 11.03.2024 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Чубенка М.С. про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки під час прийняття рішення від 07.03.2024 по справі № 760/20789/23 Солом`янським районним судом м. Києва не вирішено питання про витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18200,00 грн., які понесла позивач при розгляді справи. Таким чином представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №760/20789/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18200,00 грн. 22.03.2024 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дану заяву передано для розгляду судді Букіній О.М. Оскільки розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.2,3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Так, згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/20789/23 ухвалено 07.03.2024 та цього ж дня направлено особам, які беруть участь у справі. З заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 760/20789/23 представник позивача звернувся до суду 11.03.2024. При цьому, при зверненні до суду з позовом у позовній заяві представник позивача зазначав про розрахунок суми судових витрат, яків позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Так, представником позивача до суду для підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу подано: - копію договору про надання правничої допомоги, укладеного 18.08.2023 між адвокатом Чубенком Микитою Сергійовичем та [PERSON] ; - копію доручення, що є додатком № 1 до Догорору про надання правничої допомоги від 18.08.2023; - копію попереднього розрахунку вартості послуг, що є додатком № 2 до Догорору про надання правничої допомоги від 18.08.2023; - копію акта про надану правничу допомогу, складеного 30.08.2023, що є додатком № 3 до Догорору про надання правничої допомоги від 18.08.2023; - копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] від 18.08.2023; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Чубенка М.С. від 17.07.2023. Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги від 18.08.2023 адвокат зобов`язується відповідно до доручення клієнта, надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. У випадку ухвалення судом першої або апеляційної, або касаційної інстанції рішення на користь клієнта, останній сплачує адвокату окрім вартості наданих послуг, гонорар успіху в обсязі та на умовах, що встановлені розділом 4 даного Договору. Згідно з розд. 4 Договору при прийнятті адвокатом доручення клієнт в рахунок майбутніх платежів передає адвокату завдаток, розмір якого визначається виключно адвокатом. Вартість послуг адвоката та розмір гонорару успіху визначаються на підставі попереднього розрахунку вартості послуг (додаток №2 до договору). Залишок вартості наданих послуг клієнт оплачує в гривнях після узгодження Акту про надану правничу допомогу (додаток №3 до договору) в готівковій або безготівковій формі на рахунок, визначений адвокатом. Відповідно до Доручення, що є додатком № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 18.08.2023, сторони погодили вид і перелік послуг, що складають надання адвокатом правничої допомоги. Адвокат прийняв від клієнта у рахунок майбутніх платежів завдаток у розмірі 6300,00 грн. Відповідно до попереднього розрахунку вартості послуг, що є додатком № 2 до Договору про наданння правничої допомоги від 18.08.2023, сторони погодили попередню (орієнтовну) вартість надання адвокатом правничої допомоги за такі послуги та в такому розмірі: -юридична консультація - 1000,00 грн; -підготовка та направлення адвокатського запиту приватному виконавцю - 1000,00 грн.; -підготовка та подача позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 8000,00 грн.; -підготовка клопотання про забезпечення позову- 2000,00 грн.; -підготовка документів на компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу - 2000 грн; -гонорар успіху - 4000.00 грн.; -друк документів - 200,00 грн., що у підсумку становить 18200,00 грн. Як вбачається з Акта про надану правничу допомогу, складеного 30.08.2023, що є Додатком №3 до Договору про надання правничої допомоги від 18.08.2023, адвокат відповідно до доручення клієнта надав правничу допомогу у виді послуг, перелік та вартість яких ідентичні зазначеним у попередньому розрахунку вартості витрат, що у підсумку складає 18200,00 грн. Адвокат отримав від клієнта залишок вартості наданих послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що зазначений розмір витрат на правову допомогу є не співмірним зі складністю даної справи. Окрім того, суд звертає увагу на те, що представництво інтересів в суді адвокатом не здійснювалось, оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial