Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

13 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2010 року, вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] .. Позивач, [PERSON] до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України проживала разом зі своїм чоловіком в квартирі [ADDRESS] . [INFO] , чоловік позивача [PERSON] помер, про що ВДРЦС у м. Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління МЮ зроблений актовий запис № 767 від 23.03.2023 року. Після смерті чоловіка лишилась спадщина - квартира [ADDRESS] , яка на праві власності належала чоловікові - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується реєстраційним посвідченням виданим Сєвєродонецьким міським БТІ. Єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка є позивач, інших спадкоємців не лишилось. Позивач зареєстрована як ВПО у м.Івано-Франківськ. При зверненні позивача до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори с заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , їй було відмовлено у зв`язку з тим, що крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно, право власності на яке підлягало реєстрації відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстровано ДРРП на нерухоме майно, долучається документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно. У зв`язку з тим, що нерухоме майно, знаходиться на території що є окупованою рф, та відповідні органи, підприємства, установи та організації не здійснюють там свої повноваження, витребувати вищевказану інформацію немає можливості. 23.01.2024 року, Сєвєродонецької міською військовою адміністрацією було надано відповідь, згідно якої Інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві КП Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки приміщення БТІ зазнало значних руйнувань, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою, БТІ не може виконувати свою функцію, в тому числі надавати інформацію на запити адвокатів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013 року, у зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Відповідачем відзиву на позов не подано. 19 лютого 2024 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. 02 квітня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання про витребування доказів у справі. 19 квітня 2024 року надійшла копія спадкової справи. Ухвалою суду від 14 травня 2024 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, кожний в окремості просить їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 25 листопада 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис за №19. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Лисичанськ Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 березня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 767. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; згідно довідки № 2615-7000541117 від 07 квітня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копії реєстраційного посвідчення, виданого в грудні 1992 року Сєвєродонецьким міським БТІ Луганської області вбачається, що БТІ посвідчує, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д. №1843/02-31 від 22 грудня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно, право власності на яке підлягало реєстрації відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, долучається документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно. 23 січня 2024 року Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області адвокату позивачки [PERSON] щодо надання інформації про право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме на квартиру [ADDRESS] , зареєстровані до 1 січня 2013 року повідомлено, що вся матеріально-технічна база КП Сєвєродонецьке БТІ станом на 24.02.2022 року була розташована у м.Сєвєродонецьк Луганської області. Інформація щодо об`єктів нерухомого майна зберігалась в архіві підприємства на паперових носіях (переведення архівних даних в електронний формат законодавство не вимагало). Оскільки приміщення підприємства зазнало значних руйнувань, а територія Сєвєродонецької територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою, підприємство не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію про об`єкти нерухомого майна, яка була наявна в архівних справах Згідно з копії спадкової справи №301/2023 за 2023 рік, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що: - 19 травня 2023 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась позивач [PERSON] ; - з довідки за № 440 від 11 грудня 2023 року, виданої Лисичанською ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області, вбачається, що [PERSON] фактично проживала разом з чоловіком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - 22 грудня 2023 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в тому числі на квартиру [ADDRESS] звернулась [PERSON] . В той же день їй були видані свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Судом не встановлено інших спадкоємців. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д. від 22.12.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , оскільки не надані всі документи підтверджуючи безспірне право спадкодавця на спадкове майно. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся з позовом до суду, оскільки в інший спосіб, окрім судового порядку, не може захистити своє спадкове майнове право. Отже, позивачем доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом, права власності на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved