Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2011р. по справі № 2-3430/11 шлюб між позивачем і відповідачем розірвано та стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.03.2011р. і до досягнення ними повноліття. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2018р. місце проживання одного з синів [PERSON] визначено разом з позивачем та змінено розмір аліментів на 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.12.2016р. і до досягнення ним повноліття. Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05.10.2020р. місце проживання [PERSON] знову визначено з відповідачем та розмір аліментів змінено у розмірі 1/3 частки від заробітної плати (всіх доходів) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. У позивача наявні обставини, що дають підстави для зменшення розміру аліментів. На даний час старший син [PERSON] досягнув повноліття, та аліменти стягуються на утримання молодшого сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу позивача. Окрім того, у позивача на утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків: мати [PERSON] та батько [PERSON] є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію. Батько є інвалідом третьої групи. Відповідно до медичних висновків, обоє потребують термінового і дорого вартісного оперативного лікування. Витрати позивача та їх розмір підтверджуються відповідною випискою з банку. Позивач є військовослужбовцем, його середній місячний дохід змінився та становить близько 100 тис. грн.. в місяць. Проте враховуючи утримання двох непрацездатних батьків, а також добровільну фінансову підтримку синів, аліменти в розмірі 1/6 є надмірним фінансовим навантаженням для позивача. Окрім того позивач змушений нести додаткові витрати, пов`язані із несенням служби. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку: 2833,00грн. Тому у випадку зменшення розміру аліментів з 1/6 до 1/12 частини від доходу позивача, розмір аліментів на дитину становитиме в середньому 8300,00грн., що майже в 6 разів перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів. На підставі викладеного просить задоволити позовні вимоги. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну розміру аліментів на дитину, шляхом їх збільшення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на даний час на примусовому виконанні в Ужгородському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження щодо стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки від заробітної плати (всіх доходів) [PERSON] . Згідно сформованої відповіді на запит від 13.09.2023р. Ужгородського відділу державної виконавчої служби стало відомо, що [PERSON] одержував доходи в четвертому кварталі 2022р. 139762,01грн.; у першому кварталі 2023р. 109329,57грн.; у другому кварталі 2023р. 440656,97грн. Таким чином, у відповідача [PERSON] матеріальне становище не погіршилось від попередніх періодів, а навпаки покращилось. Сімейне становище у відповідача також не змінилось, останній не знаходиться в статусі опікуна чи піклувальника. У постанові ВС України від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представником позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] подано відзив на зустрічний позов, в якому просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Вказує, що збільшення розміру доходів позивача потягнули за собою і збільшення витрат, що не можна вважати покращенням майнового стану. Позивач постійно має потреби у витратах, що пов`язані з проходженням служби. Окрім того обов`язок повнолітніх дітей піклуватись про своїх непрацездатних батьків прямо закріплено в ст.51 Конституції України, та відповідно до ст..203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Батьки позивача [PERSON] отримують мінімальну пенсію, та інших доходів в них немає, батько є інвалідом ІІІ групи, тому фінансово залежать від позивача. Окрім того, [PERSON] добровільно фінансово підтримує повнолітнього сина.Тому вважає, що збільшення розміру аліментів буде надмірним та несправедливим фінансовим навантаженням для нього. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві просив такі задоволити. Щодо задоволення зустрічного позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засіданні не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд на підставі первісної та зустрічної позовної заяви, а також долучених письмових доказів, заслухавши представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 12 вищезгаданого закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05.10.2020р. у справі № 462/1233/20, ухвалено змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2018р., ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітної плати (всіх доходів), до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2018р. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] і на даний час досяг повноліття. Як вбачається з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.10.2022 р. винесену головним державним виконавцем Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) постановлено здійснювати відрахування у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 01.10.2022 р. і до його повноліття. Згідно відповіді від 03.08.2023р. № 2023, наданої військовою частиною на запит відділу виконавчої служби, [PERSON] переведений на нове місце служби у військову частину [ADDRESS] . Згідно відповіді на запит № 174351429 від 13.09.2023р. Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до Державної податкової служби у четвертому кварталі 2022 року [PERSON] отримав доходи від податкових агентів у розмірі 95 452, 40 грн., 29 813, 66 грн., 78, 78 грн., 126, 83 грн., 14\~495 грн. У першому кварталі 2023 р. [PERSON] отримав доходи від податкових агентів у розмірі 88 953, 08 грн., 20 139, 91 грн., 236, 61 грн. У другому кварталі 2023 р. [PERSON] отримав доходи від податкових агентів у розмірі 382 029, 17 грн., 14 906, 83 грн., 157, 74 грн., 64, 67 грн., 43 720, 97 грн. Як вбачається з довідки про доходи № 471536741477 [PERSON] , матері [PERSON] , остання отримала пенсію за період з січня 2022 р. по квітень 2023 р. у розмірі 50 535, 78 грн. Як вбачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] за період 01.10.2022р. по 18.05.2023р. останнім здійснювались оплати на рахунок [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з виписок з банківського рахунку [PERSON] останній отримував кошти від [PERSON] . Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, дитина [PERSON] , проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, в нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки. Однак, суд критично оцінює зазначене твердження позивача, оскільки мати [PERSON] [PERSON] отримала посвідчення пенсіонера 19.09.2012 р., а батько [PERSON] отримав пенсійне посвідчення 22.09.2016р., тобто дані обставини існували при постановленні рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05.10.2020р. у справі № 462/1233/20. Окрім того батьки позивача отримують пенсію, тому добровільна допомога непрацездатним батькам не може слугувати підставою для зміни розміру аліментів. Також суд відхиляє покликання позивача за первісним позовом про добровільні виплати на утримання повнолітнього сина, оскільки надання такої допомоги також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Крім того, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів позивача за останні роки, які передували зверненню до суду з відповідною позовною заявою. Отже суд звертає увагу, що розмір аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів визначених рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05.10.2020р. у справі № 462/1233/20. Приймаючи до уваги, що позивач за первісним позовом належними та допустимими доказами не підтвердив підставності позовних вимог про зменшення розміру аліментів, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Щодо зустрічного позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів суд зауважує наступне. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що у відповідача за зустрічним позовом суттєво покращився матеріальний стан, натомість сімейний стан не змінився. Як зазначено вище судом встановлено збільшення доходів [PERSON] у 2023р. у порівнянні з 2022р. Однак у відповідності з рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05.10.2020 р. аліменти на утримання неповнолітньої дитини стягуються в частці від заробітку у розмірі 1/6 частки від його заробітної плати (всіх доходів), та відповідно при зростанні доходів [PERSON] пропорційно збільшується розмір аліментів, які сплачуються на утримання дитини [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, за зустрічним позовом, не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів зміни майнового стану позивача, внаслідок яких може бути збільшено розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини.

Outcome: dismissed