Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

19.04.2024 позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 02.11.2020 між ТОВ «Транс-Логістик» та ПАТ «Страхова компанія «ТАС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00834874. Предметом даного договору були майнові інтереси cтрахувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Scania R420 н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.\~Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 11.06.2021 у справі №163/975/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 50\~038,08 грн. власнику автомобіля, який був пошкоджений. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», то останнім на вимогу позивача було відшкодовано 23\~428,95 грн. Зазначає, що на даний час залишається невиплаченою різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 26\~609,13 грн. Ухвалою суду від 09.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, справу просить розглянути за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача у заяві від 06.06.2024 позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Крім того, просив стягнути з нього 50% судового збору. Також, до суду не надходило\~клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що 02.11.2020 між ТОВ «Транс-Логістик» та ПАТ «Страхова компанія «ТАС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00834874. Предметом даного договору були майнові інтереси cтрахувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Scania R420 н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 6-10).\~ [PERSON] 02:00 год 19.04.2021 на а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 500 км+00 м керував транспортним засобом «Вольво» з напівпричіпом н.з. [NUMBER] / [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, та, рухаючись заднім ходом не був уважним та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Сканія» з напівпричіпом н.з. [NUMBER] / [NUMBER] . Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.п. 1.4, 1.5, 2.3б, 2.9а, 10.1, 10.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Любомльського\~районного суду\~Волинської області\~від 11.06.2021\~у справі\~№163/975/21\~ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124,\~ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП (а.с. 15). Постанова суду набрала законної сили 23.06.2021. За заявою власника автомобіля Scania R420 н.з. [NUMBER] з врахуванням звітів про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, калькуляцій, актів огляду транспортного засобу, страхових актів позивача було виконано майнове зобов`язання та перераховано ТОВ «Транс-Логістик» суму страхового відшкодування в розмірі 50\~038,08 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 16-20, 22). Оскільки транспортний засіб відповідача був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Старухвання», то позивач звернувся до останнього з вимогою про відшкодування коштів, який в свою чергу в межах ліміту відшкодував 23\~428,95, що підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2021 грн. (а.с. 21). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування". Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Тому, з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача. Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Обсяг відповідальності відповідача, як страхувальника своєї цивільної відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілої внаслідок протиправних під час ДТП дій відповідача особи. Представник відповідача адвокат Силка Т.Ю. (ордер серії АС 31091274 від 03.06.2024) у заяві від 06.06.2024 вказала, що відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, Частиною 4\~статті 206 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням вищевказаного, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до [PERSON] та стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 26\~609,13 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Щодо судових витрат. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 3\~028,00 грн., підтверджується платіжною інструкцією від 05.04.2024 №19214 (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 1\~514,00 грн, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України, а решта стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved