Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 25.09.2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «БОР» (далі - відповідач), з вимогою припинити дію Договору оренди землі шляхом його розірвання, припинити (скасувати) зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інше речове право право оренди, виключити з державного земельного кадастру відомості про право оренди та покласти судові витрати на відповідача. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 17.02.2018 року між [PERSON] , як власницею земельної ділянки та відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 6,73 гектарів, кадастровий номер 5121082400:01:003:0387, строком на 12 років, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із систематичним порушенням чинного законодавства та істотних умов вказаного Договору з боку відповідача як Орендаря, в частині несплати орендної плати, сторони дійшли згоди щодо припинення дії Договору, в результаті чого 27.08.2018 року було підписано проект Угоди про дострокове розірвання Договору. Проте проект підписаної Угоди про дострокове розірвання Договору наданий в редакції Орендаря від 27.08.2018 року з грубим порушенням вимог законодавства щодо оформлення та технічними помилками, а саме: невірно зазначений кадастровий номер земельної ділянки, дата укладення угоди, відсутні реквізити реєстрації самого Договору оскільки не був зареєстрований в реєстраційній службі. Таким чином [PERSON] , мати позивача та власниця земельної ділянки не змогла припинити діючі орендні правовідносини. Згідно Договору дарування, посвідченого 12.10.2022 рокуБіляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2052, до позивача перейшло право власності на земельну ділянку площею 6,73 гектарів, кадастровий номер 5121082400:01:003:0387, яка розташована на території Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 564389351210). Оскільки земельна ділянка не використовується відповідачем з серпня 2018 року, орендна плата не виплачується та відбувся перехід права власності на земельну ділянку, то, на думку позивача, Договір оренди має фіктивний характер. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача три екземпляри Додаткової угоди про припинення дії Договору оренди від 17.02.2018 року, шляхом його розірвання та Акт приймання-передачі земельної ділянки. Проте жодної відповіді у встановлений в повідомлені від 01.09.2023 року адресованому відповідачу, та отриманому останнім 06.09.2023 року, позивач не отримав. Не виконання основних істотних умов Договору з боку Орендаря в частині несплати орендної плати, невикористання об`єкту оренди, призводить до порушення прав позивача, як Орендодавця в частині неотримання прибутку та неможливості укласти Договір оренди з іншим добросовісним Орендарем. Крім того з моменту набуття права власності на земельну ділянку, позивачем вчасно сплачується земельний податок. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. 05.10.2023 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с. 45-47, 50-51). 5. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 74). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 року, цивільну справу № 496/6656/23, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 40) 7. Згідно ч. 3 ст.\~274\~ЦПК\~України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 29.09.2023 року було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 41-42) 9. Листом № 18592/23 від 09.10.2023 року Біляївським районним судом Одеської області було надано роз`яснення позивачу, щодо неможливості задоволення клопотання позивача про призначення розгляду цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження. (а.с. 48, 49) 10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 05.02.2024 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу по суті. (а.с. 71) 11. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 12. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке він отримав 30.11.2023 року (а.с. 53) та направлення SMS-повідомлення (а.с. 72), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 13. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 14. Верховний Суд у своїй постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 15. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 16. Судом встановлено, що 26.02.2001 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 6,73 гектарів, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090671, виданого на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області від 19.110.2000 року за № 63 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за № 8 (а.с. 16-17), право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.01.2015 року, номер запису про право власності: 8586948, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 564389351210 (а.с. 14-15) 17. 17.02.2018 року між [PERSON] та Фермерським господарством «БОР» укладено Договір оренди земельної ділянки площею 6,73 гектарів, кадастровий номер 5121082400:01:003:0387 строком на 12 (дванадцять) років (а.с. 11-13) та Акт прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, переданої в натурі в оренду терміном на 12 (дванадцять) років ФГ «БОР» (а.с. 20). 18. Відповідно до умов Договору оренди за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі. Розмір орендної плати складає не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки. За домовленістю сторін розрахунок може проводитись продукцією за цінами, які склалися на момент розрахунку. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації. (п. 8) 19. Відповідно п. 9 Договору оренди, орендна плата вноситься у такі строки: з 01.09. по 01.12. поточного року. До 01.07. діє орендна плата попереднього року. 20. 27.08.2018 року між [PERSON] та ФГ «БОР» була укладена та підписана ними Угода про дострокове розірвання Договору оренди землі від 17.02.2018 року (а.с. 36), а також Акт передачі-прийому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, переданої в оренду (а.с. 37). 21. 12.10.2022 року до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку площею 6,73 гектарів, кадастровий номер 5121082400:01:003:0387, що розташована на території Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області, що підтверджується копією Договору дарування, посвідченого 12.10.2022 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2052 (а.с. 27-28), право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.10.2023 року, номер запису про право власності: 48122822, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 564389351210. (а.с. 29) 22. Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346097570 від 11.09.2023 року, 12.03.2018 року державним реєстратором Управління містобудування, землевпорядкування та комунального майна Біляївської міської ради Одеської області на земельну ділянку площею 6,73 гектарів, кадастровий номер 5121082400:01:003:0387, було зареєстровано інше речове право: 25249735 на підставі Договору оренди від 17.02.2018 року, Орендодавець: [PERSON] , Орендар: ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «БОР», строк дії: 12 років. (а.с. 25-26) 23. Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9927694662023 від 11.09.2023 року, створеного за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані. (а.с. 21-24). 24. 31.08.2023 року (а.с. 35) позивачем було направлено на адресу відповідача Лист-повідомлення № 2 про направлення Додаткової угоди по Договору оренди землі від 17.02.2018 року, зареєстрованого 15.03.2018 року № 40124526, про припинення дії Договору шляхом його розірвання (а.с. 30-31), додатками до якого є Додаткова угоди № 2/1 про припинення дії Договору оренди землі від 17.02.2018 року, зареєстрованого 15.03.2018 року № 40124526, шляхом його розірвання (а.с. 32-33) та Акту приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 34) V. Оцінка Суду. 25. Згідно ст. ст. 116, 123 Земельного кодексу (далі ЗК) України, громадяни та\~юридичні особи\~набувають право\~користування земельними\~ділянками із\~земель державної\~або комунальної\~власності за\~рішенням органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування\~в межах\~їх повноважень,\~визначених цим\~Кодексом або\~за результатами\~аукціону,\~які приймаються\~на підставі\~відповідних проектів\~землеустрою щодо їх відведення. Набуття права на землю здійснюється шляхом надання її у користування. 26. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (далі ЗУ «Про оренду землі») відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом\~України (далі ЗК України), Цивільним кодексом\~України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також, договором оренди землі. 27. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована па встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 28. Відповідно до положень ст.\~1\~ЗУ «Про\~оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 29. Згідно ст.\~13\~ЗУ «Про\~оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 30. Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України ''Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями". Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. 31. Отже, перехід права власності на земельну ділянку до нового власника не є підставою для припинення договору оренди землі. У разі зміни власника земельної ділянки новий власник набуває прав і обов`язків орендодавця, а право оренди орендаря залишається чинним протягом усього строку оренди. 32. Таким чином, позивач як власник земельної ділянки і орендодавець за договором має право на отримання від відповідача орендної плати. 33. Відповідно до ст.\~21\~ЗУ «Про\~оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 34. Положеннями ст.\~24\~ЗУ «Про\~оренду землі» передбачено, що орендодавець мас право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 35. Відповідно до ч. 1 ст.\~32\~ЗУ «Про\~оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. 36. В абз. 7 ч. 2 ст.\~25\~ЗУ «Про\~оренду земель» йдеться про те. що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. 37. У п. «д» ч. 1 ст.\~141\~ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. 38. Зі змісту ст.ст. 1, 13\~ЗУ «Про\~оренду землі» можна зробити висновок, що основною метою договору оренди земельної ділянки та основним правом орендодавця є своєчасне отримання орендної плати в установленому розмірі. У свою чергу, недотримання умов договору в частині сплати орендної плати має наслідком його розірвання. Так, відповідно до п. «д» ч. 1 ст.\~141\~Земельного кодексу\~України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. 39. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року по справі № 293/1011/16-ц: «Тлумачення пункту д) ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж: визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо)». 40. Отже, основною метою оренди землі та одним з головних прав орендодавця є своєчасне отримання орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення умов договору орендарем, орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди. 41. Всупереч положенням Договору та вимогам чинного законодавства про оренду землі, відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань за Договором. Так, більш як три роки відповідач не сплачує у встановленому порядку орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5121082400:01:003:0387 внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні вказаного договору. 42. Оскільки Відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків за договором, позивач істотно позбавляється того, що він має отримувати як орендодавець. 43. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діловою обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 44. Згідно з ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 45. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 46. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 47. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 48. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлена договори або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору 49. Стаття 611\~ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. 50. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст.\~3\~ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. 51. Згідно ч. 2 ст.\~651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 52. Згідно ч. 1 ст.\~652\~ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керуватися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 53. Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що неналежне виконання умов договору, а саме невиконання чи неналежне виконання обов`язку зі сплати орендної плати, є порушенням умов договору, що дає право орендодавцю вимагати його розірвання. 54. При цьому, право вимагати розірвання договору оренди існує незалежно від того, чи була виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборот) або інших вимог, що звичайно ставляться. 55. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 56. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.03.2020 року у справі № 371/628/18, вказані вище положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 527/570/17-ц, від 14.11.2018 року у справі № 484/301/18 та від 27.01.2020 року у справі № 469/908/15-ц. 57. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17, як невиконання, так і неналежне виконання умов договору є підставою для розірвання такого договору. 58. Отже, як повна несплата орендної плати, так і неповна її сплата є неналежним виконанням зобов`язання та, відповідно, достатньою підставою для розірвання договору оренди. 59. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11.10.2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611\~ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст.\~3\~ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». 60. Проаналізувавши наведені вище норми ЦК України, ЗК України та ЗУ «Про оренду землі», можна дійти висновку, що взяте на себе відповідачем зобов`язання за Договором належним чином сплачувати орендну плату мало б виконуватися в повному обсязі. 61. Оскільки відповідач систематично не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі від 17.02.2018 року, то відповідно до ст.ст. 651, 652 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст.\~32\~ЗУ «Про\~оренду землі» позивач має право вимагати розірвання Договору оренди та повернення йому земельної ділянки. 62. Відповідно до ст.\~15\~ЗУ «Про\~оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. 63. Частинами 1-3 ст.\~21\~ЗУ «Про\~оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Схожі за змістом положення були передбачені і ст.\~21\~ЗУ «Про\~оренду землі» у редакції, чинній на дату укладення договору оренди земельної ділянки. 64. Згідно з ч. 2 ст.\~23\~ЗУ «Про\~оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. 63. Незаконною бездіяльністю ФГ «БОР» було порушено право орендодавця та правонаступника орендодавця на отримання орендної плати за укладеним договором оренди землі, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувало свої зобов`язання за договором оренди землі від 17.02.2018 року, взагалі не здійснювало виплату орендної плати з урахуванням її індексації, протилежне відповідачем не доведено, що свідчить про систематичність порушення ним умов договору, тому є всі підстави для розірвання цього договору, оскільки виплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, систематичне невиконання якої є підставою для його розірвання, оскільки орендодавець не отримав того, на що він розраховував при укладенні договору. Аналогічного висновку у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 06.10.2021 року (справа № 573/1831/20, провадження № 61-7704св21). 64. Більше того, ФГ «БОР» порушує право власності орендодавця, адже на даний момент останній не має можливості здійснювати всі правомочності щодо переданого в оренду нерухомого майна (земельної ділянки). 65. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 66. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантується недоторканість та право на вільне володіння власністю. 67. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.11.91 року у справі "Пайн Велів Девелопменте ЛТД" проти Ірландії" зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. 68. Тому, враховуючи вищевикладені норми законодавства, вбачається необхідність у розірванні договору оренди землі укладеного з відповідачем. 69. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням ним рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 70. Так, в даному випадку, саме договір оренди землі, який позивач просить суд розірвати був підставою для проведення державної реєстрації прав оренди ФГ «БОР» на землю. Тому, до позовних вимог позивач, в даному випадку, належить й необхідність у припиненні речових прав - прав оренди відповідача на земельну ділянку позивача. 71. Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року по справі № 352/1021/19, згідно з якими належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням ним рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 72. В своїй постанові від 23.06.2021 року по справі № 922/2589/19 Верховний суд детально вказав наступне, відповідно до п.п. 1. 2, 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (п. 44 постанови). 73. Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від ч. 2 ст. 26 Закону України\~№ 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі особи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав (п. 45 постанови). 74. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (п. 46 постанови). 75. Отже суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині припинення іншого речового права - права оренди Фермерського господарства «БОР», код ЄДРПОУ 32817470, на земельну ділянку площею 6,73 гектарів, кадастровий номер 5121082400:01:003:0387, яка розташована на території Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 564389351210, номер запису про інше речове право - право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 25249735 від 12 березня 2018 року. 76. Також, відповідно до ст. 30 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр та Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем забезпечують у режимі реального часу отримання: органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані речові права на земельні ділянки, їх обтяження, а також про ціну (вартість) земельних ділянок, речових прав на них чи розмір плати за користування земельною ділянкою; державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно відомостей з Державного земельного кадастру про речові права на земельні ділянки, зареєстровані до 2013 року, а також відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. 77. Окрім цього згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 33 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державний реєстр прав та Державний земельний кадастр за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем забезпечують у режимі реального часу отримання: державними реєстраторами відомостей з Державного земельного кадастру про права на земельні ділянки, зареєстровані до 2013 року, а також відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки; органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, інформації з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на земельні ділянки, їх обтяження, а також про ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами. Взаємодія інформаційних систем Державного реєстру прав та Державного земельного кадастру здійснюється в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, спільно з Міністерством юстиції України. Програмне забезпечення Державного реєстру прав забезпечує інформаційну взаємодію між Державним реєстром прав, Державним земельним кадастром, Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з метою одержання інформації про загальну площу земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власності фізичної особи, а також юридичних осіб, учасником (акціонером, членом) яких вона є. 78. Аналізуючи вказані вище норми права суд прийшов до висновку, що у задоволені позовних вимог в частині виключення з державного земельного кадастру відомостей про право оренди ФГ «БОР» слід відмовити оскільки це відбувається автоматично одночасно з припиненням іншого речового права - права оренди Фермерського господарства «БОР» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому такі вимоги є безпідставні. 79. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду позов, що стосується; прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.75 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). 80. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 81. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості. В свою чергу відповідачами не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 82. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 83. Враховуючи викладене, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне припинити дію Договору оренди землі, укладеного 17.02.2018 року між [PERSON] та ФГ «БОР» шляхом його розірвання. VI. Розподіл судових витрат між сторонами 84. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема позивачем було сплачено 1073,60 гривень судового збору за подачу до суду позовної заяви (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: partial