Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

\~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~Представник позивача\~звернувся до\~Вишгородського районного\~суду Київської\~області із\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення суми\~сплаченого майнового\~відшкодування,\~в обґрунтування\~якого вказав,\~що 05.02.2020\~рокупо [ADDRESS] \~водій [PERSON] \~керуючи мотоциклом\~«КМЗ Днепр»\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] здійснив\~наїзд на\~пішохода [PERSON] .\~Внаслідок даної\~дорожньо-транспортної\~події пішохід\~ [PERSON] \~отримав тілесні\~ушкодження.\~Вироком Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~від 06.10.2020\~року у\~справі №\~363/1774/20\~ [PERSON] було\~визнано винним\~у скоєнні\~кримінального правопорушення\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~286\~КК України\~та призначено\~покарання у\~виді 3\~років позбавлення\~волі,\~на підставі\~ст.\~75\~КК України\~звільнено від\~відбування призначеного\~покарання з\~випробуванням строком\~на 2\~роки.\~На момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди цивільно-правова\~відповідальність власника\~мотоцикла «КМЗ\~Днепр» державний\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів застрахована\~не була,\~у зв`язку\~із чим\~потерпілий [PERSON] \~звернувся до\~МТСБУ із\~заявою про\~виплату майнового\~відшкодування.\~Позивачем дана\~заява була\~розглянута,\~вимоги визнані\~такими що\~відповідають положенням\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~у зв`язку\~з чим,\~позивачем здійснено\~регламентну виплату\~із фонду\~захисту потерпілих\~на користь\~ [PERSON] в\~розмірі 134\~920\~грн.\~37\~коп.,\~з яких\~85\~014\~грн.\~00\~коп.\~-\~відшкодування стійкої\~втрати працездатності,\~18\~892\~грн.\~00\~коп.\~-\~витрати на\~лікування,\~31\~014\~грн.\~37\~коп.\~-\~тимчасова втрата\~працездатності,\~що підтверджується\~платіжними дорученнями\~№ 1029113\~від 12.04.2021\~року на\~суму 85\~014\~грн.\~00\~коп.\~та №\~1108411\~від 17.12.2021\~року на\~суму 49\~906\~грн.\~37\~коп.Представник\~позивача зазначив,\~що враховуючи\~те,\~що на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 134 920 грн. 37 коп. На підставі викладеного звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 134\~920 грн. 37 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028, 00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.04.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень, відзиву проти позову тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05.02.2020 року о 17 год. 00 хв. водій [PERSON] законно керував технічно справним мотоциклом марки КМЗ Днепр МТ10 реєстраційний номер [NUMBER] і здійснював рух по проїжджій частині вул. Миру в с. Сухолуччя Вишгородського району Київської області з боку с .Богдани у напрямку с. Ясногородка. Проїжджаючи ділянку проїжджої частини [ADDRESS] , водій [PERSON] , діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, в порушенні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху, котру йому становив пішохід [PERSON] , який рухаючись по зустрічній смузі проїжджої частини вул. Миру в с. Сухолуччя Вишгородського району в сторону с. Богдани та почав зміщуватись лівим боком на смугу руху мотоцикла під керуванням [PERSON] , намагаючись його зупинити, піднімаючи при цьому руки в гору, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, маючи на це об`єктивну можливість, внаслідок чого [PERSON] здійснив наїзд передньою частиною мотоцикла марки КМЗ Днепр МТ10 на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу [PERSON] , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна (по передній поверхні лівої гомілки у середній третині), рваної рани (по задній поверхні лівої гомілки у середній третині), відкритого уламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, фрагментарного перелому лівої малогомілкової кістки у середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] . Вказані обставини встановлені Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року, відповідно до якого, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13 травня 2020 року між прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Роговенко М.В., якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним [PERSON] , за участю захисника [PERSON] у кримінальному провадженні № 12020110150000349 від 14.03.2020 року. Визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому узгоджене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені статті 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що на дату скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з бази МТСБУ. Відтак, потерпіла особа [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату майнового відшкодування. На підставі наказів про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі в розмірі 134 920 грн. 37 коп., з яких 85 014 грн. 00 коп. - відшкодування стійкої втрати працездатності, 18 892 грн. 00 коп. - витрати на лікування, 31 014 грн. 37 коп. - тимчасова втрата працездатності, що підтверджується платіжними дорученнями № 1029113 від 12.04.2021 року на суму 85 014 грн. 00 коп. та № 1108411 від 17.12.2021 року на суму 49 906 грн. 37 коп. Згідно з п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Пунктом 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.. Пунктом 26.2. статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення І групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії [PERSON] , [INFO] з 01.09.2021 року була встановлена друга група інвалідності строком до 01.09.2022 року. Причина інвалідності загальне захворювання з ураженням ОРА. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1196 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я підлягає відшкодуванню на підставах, встановлених статтями 1166 та 1187 цього Кодексу. Згідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи те, що на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою завданою потерпілому є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та з відповідача підлягає стягненню в порядку регресу сума сплаченого майнового відшкодування у розмірі\~134\~920 грн. 37 коп., як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028, 00 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь МТСБУ підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved