Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 15.06.2021 між позивачем та [PERSON] укладено Договір № 306492-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідачці направлено пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку остання прийняла на умовах, визначених офертою. Позивачем направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8439, на номер телефону [NUMBER] , зазначений позичальником у анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено. Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 26 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених Договором та Правил надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86700016 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору визначений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 26 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Також, 25.08.2021 між позивачем та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до Договору № 306492-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до якої [PERSON] було надано додатково кредит в сумі 9 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 1 350,00 грн. 04.11.2021 між позивачем та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 2 до Договору № 306492-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до якої [PERSON] було надано додатково кредит в сумі 7 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 1 050,00 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, чим порушила свої зобов`язання встановлені Договором. На виконання умов Договору відповідачка здійснила часткову оплату за Договором на загальну суму 50 163,62 грн та таким чином, вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Договором. В зв`язку з порушенням зобов`язань за Кредитним договором, відповідачка, станом на 10.04.2024, має заборгованість у розмірі 75 904,06 грн, яка складається з наступного: 30 446,41 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 44 407,65 грн - сума прострочених платежів по процентах, 1 050,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за Кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.80). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.76), про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, що 15.06.2021 відповідачка [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» уклали договір № 306492-КС-002 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.20), на наступних умовах: кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 26 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів, строк кредиту 24 тижня, процентна ставка фіксована 0,86700016 в день, комісія за надання кредиту - 3 900,00 грн, загальний розмір наданого кредиту 26 000,00 грн, термін дії договору до 30.11.2021, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 57 240,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 3 612,91 процентів. Позичальник погодилася з тим, що вона ознайомилась з договором про надання кредиту та Правилами, текст, яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, крім того електронним підписам підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.21-22). В подальшому, 25.08.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору №306492-КС-002, згідно умов якої кредит збільшується на 9 000,00 грн з нарахованою комісією в сумі 1 350,00 грн (а.с.26-27), також підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.28-29), пропозицію укласти додаткову угоду (оферту) (а.с.30-31) та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди (а.с.32-33). Згідно копії платіжного доручення № 31008 від 25.08.2021, позивач перерахував [PERSON] , згідно додаткової угоди від 25.08.2021 до кредитного договору №306492-КС-002 грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн (а.с.34). В подальшому, 04.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до Договору №306492-КС-002, згідно умов якої кредит збільшується на 7 000,00 грн з нарахованою комісією в сумі 1 050,00 грн (а.с.37-38), також підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.41-42), пропозицію укласти додаткову угоду (оферту) (а.с.39-40) та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди (а.с.43-44). Згідно копії квитанції № 459061630 від 04.11.2021, позивач перерахував [PERSON] , згідно додаткової угоди від 04.11.2021 до Кредитного договору №306492-КС-002 - 7 000,00 грн (а.с.45). Окрім того, факт отримання відповідачкою вищевказаних кредитних коштів на картку № [NUMBER] підтверджується випискою по даній банківській картці [PERSON] , наданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.87-102). Розмір заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості за договором, згідно якого відповідачка, станом на 10.04.2024, має заборгованість у розмірі 75 904,06 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 30 446,41 грн, по відсоткам - 44 407,65 грн., комісії - 1 050 грн (а.с.11-19) та довідкою про стан заборгованості (а.с.10). Згідно платіжної інструкції № 3098 від 08.05.2024, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с.1). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5,7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , відповідно до укладеного між нею та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договору про надання кредиту № 306492-КС-002 від 15.06.2021, додаткової угоди № 1 від 25.08.2021 та додаткової угоди № 2 від 04.11.2021 до вказаного договору, отримала кредит у розмірі 26 000,00 гривень, який в послідуючому було збільшено на 9 000 грн та 7 000 грн відповідно, зі сплатою процентів за користування кредитом, однак свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, не внесла платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, станом на 10.04.2024, у розмірі 75 904,06 грн, з яких: залишок заборгованості за наданим кредитом - 30 446,41 грн, залишок заборгованості за відсотками - 44 407,65 грн, 1 050,00 - прострочені платежі за комісією, вказані обставини відповідачкою не спростовані, тому позов підлягає задоволенню, а вказана заборгованість - стягненню з відповідачки на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 638, 639, 1054 ЦК України та

Outcome: approved