Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

В березні 2024 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просить визначити частки у праві власності на земельну ділянку , площею 0.0886 га, кадастровий номер 4810137200:04:054:0011 , яка розташована за адресою : [ADDRESS] , яка надана для обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд становлять: - [PERSON] - 77/100 часток, [PERSON] - 12/100 часток , [PERSON] - 11/100 часток. В обгрунтування позову позивач вказує, що не має можливості розпорядитися свої майном, оскільки нотаріус не може встановити, яка саме частка в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0.0886 га, кадастровий номер 4810137200:04:054:0011, яка розташована за адресою : [ADDRESS] їй належить, а відповідачі не бажають добровільно в позасудовому порядку вирішити це питання визначивши розмір часток у вказаній земельній ділянці. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання були повідомлені судом, відзхиву на позов не надали. Протокольною ухвалою суду від 30.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено , що 04 січня 2002 року було укладено договір дарування житлового будинку, який посвідчено Державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Нехимчуком К.Б, між [PERSON] , та позивачем. [PERSON] подарувала , а [PERSON] , прийняла у дар 58/100 часток домоволодіння , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом досліджено , що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Воронкіним В.О., спадкоємцями майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних частках кожний : дружина померлого [PERSON] та неповнолітній син померлого [PERSON] , що мешкають в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 16/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться по [ADDRESS] , належного спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу , посвідченого Першою Миколаївською державною Нотаріальною конторою 15 березня 1990 року за реєстром №3-621, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 13.11.1998 року за №492. Відповідно до замовлення №2-15616 від [PERSON] , було проведено поточну інвентаризацію та виконано перерахунок ідеальних часток між співвласниками по [ADDRESS] в зв`язку з виділом 13/50 частки домоволодіння в окрему адресу [ADDRESS] , а саме 6 співвласнику [PERSON] , - 58/100 часток, співвласникам [PERSON] - 8/100 та [PERSON] - 8/100 часток. 01.02.2013 року КП ММБТІ виконано перерахунок ідеальних часток , внаслідок чого ідеальні частки співвласників визначено з урахуванням оформлених добудов та виділу в окремі адреси : [PERSON] - 77/100, [PERSON] - 12/100, [PERSON] - 11/100. Судом досліджено , що [PERSON] є власником 77/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою прилеглих господарських та побутових будівель та споруд на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва №490/1603/14 від 26 травня 2014 року, яке набрало законної сили 06.06.2014. Рішенням суду визначено , що в зв`язку з виділенням в окрему адресу 13/50 часток, які належали [PERSON] , розмір частки у праві спільної часточкової власності на домоволодіння [ADDRESS] - [PERSON] складає 77/100 часток, [PERSON] складає 12/100, [PERSON] складає 77/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказану частку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.07.2014 року про що сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від №40324243 від 08.07.2015 року. Позивачу та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0.0886 га, кадастровий номер 4810137200:04:054:0011 , яка розташована за адресою : [ADDRESS] . Право власності на зазначену земельну ділянку належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №250102, виданого 23 серпня 2011 року та зареєстрованого 10 листопада 2011 року Управлінням Держкомзему у м.Миколаєві. Відповідно до ч.1ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч.1ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі\~якщо відчужувачу\~(попередньому\~власнику)\~такого об`єкта\~належала частка\~у праві\~спільної власності\~на земельну\~ділянку,\~до набувача\~цього об`єкта\~переходить право\~власності на\~таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до частини 2 цієї статті, уразі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. У випадках та порядку, визначених частинами першою і другою, абзацами першим і другим частини третьої, частиною четвертою, абзацами першим і другим частини п`ятої цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності, права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва чи частку у праві спільної власності на такий об`єкт), є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не має можливості розпорядитися свої майном, оскільки нотаріус не може встановити, яка саме частка в спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку площею 0.0886 га, належить, а відповідачі не бажають добровільно в позасудовому порядку вирішити це питання визначивши розмір часток у вказаній земельній ділянці, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved