Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

19.04.2024 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В позовній заяві, позивачка посилається на те, що 08.10.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Гуріївською сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за №02. В період шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. 31.01.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відповідно до рішення Центрального районного суду м.Миколаєва. 19.04.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 15.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 31.08.2023 року відповідачем сплачено всю заборгованість по аліментам та 15190,59 грн. додаткових витрат на дітей, відповідно до рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.01.2023 року. З 01.09.2023 року відповідач аліменти не сплачує, відмовляється від будь якої допомоги на утримання дітей, не піклується про їх життя та розвиток. Позивач намагалася вирішити питання щодо утримання дітей відповідачем, але відповідач відмовляється допомагати, всупереч тому, що працює та отримує дохід. Вважає, що з відповідача мають бути стягнуті 10640,07 грн. на додаткові витрати на дитину, оскільки позивачем фактично були понесені додаткові витрати в розмірі 21280, 15 грн. (сину, [PERSON] , були зроблені дві операції, комп`ютерну томографію та реабілітації після перенесених операцій). Посилаючись на ст. 185 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача вже понесені нею додаткові витрати на лікування сина в розмірі 50% від підтвердження суми витрачених коштів, тобто в розмірі 10640,07 грн. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,надала\~до суду\~заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] \~повторно в\~судове засідання\~не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, а також оголошенням на сайті суду. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки позивач та відповідач не з`явилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач надала згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.01.2019 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.11/. Згідно судового наказу, виданого 19.04.2021 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з 15.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття /а.с.12/. Відповідно до виписки №101833 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , 02.05.2023 року проведено хірургічне втручання в обсязі: ревізії правого ліктьового суглобу, МОС лівого ліктьового відростка за Вебером /а.с.18-19/. Відповідно до виписки №101833 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , 17.01.2024 року проведено хірургічне втручання в обсязі: ревізії правого ліктьового суглобу, МОС лівого ліктьового відростка за Вебером /а.с.20-21/. 09.02.2022 року було видано Корінець медичного висновку №420 про дитину-інваліда віком до 18 років, на [PERSON] , [INFO] , в якому опікуном дитина вказано [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст.\~185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу положень статті 185\~СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першоюстатті 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другоюстатті 185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На підтвердження позовних вимог позивачем надано копії квитанцій на лікування [PERSON] , [INFO] , на загальну суму 21280,15 грн. /а.с.22-30/. Беручи до уваги зазначені витрати, які були здійсненні позивачем, у зв`язку зі станом здоров`я та розвитком спільної з відповідачем дитини, дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 1/2 частини витрат понесених позивачем, а саме 10640,07 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача мали б бути стягнуті 1211 грн. 20 коп. судові витрати у виді судового збору на користь держави. Виходячи з наведеного, та з врахуванням того, що відповідач не з`явився у судове засідання, не надав своє заперечення на позов, чи клопотання про визнання позову, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved