Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2013 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 гривень щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 2024 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем з 19.07.2013 перебувала у шлюбі, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.10.2015. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний момент відповідач самоусунувся від утримання дитини, однак, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем батьківських обов`язків не має, останній є працездатним. З урахуванням положень ст.182 СК України вважає, що мінімально необхідним розміром аліментів на дитину буде 8000 гривень. Ухвалою суду від 07.05.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача адвокат Махно А.В. подала відзив на позовну заяву. У ньому зазначила, що з моменту розірвання шлюбу за взаємною домовленістю малолітній син відповідача [PERSON] проживає разом із матір`ю, позивачем по справі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Рішення суду або служби у справах дітей стосовно встановлення місця проживання сина разом із матір`ю не існує. З моменту розлучення та по теперішній час відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання сина, спочатку ці платежі робив віддаючи гроші колишній дружині, або шляхом переказу на її банківський рахунок, а наразі здійснює платежі безпосередньо на рахунок сина. Відповідач є фізичною особою підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного податку 2 групи. Дохід відповідача як ФОП є оборотними коштами, частину такого доходу він витрачає на сплату податків, виплату заробітної плати працівникам, утримання офісу, комунальні платежі, розвиток підприємницької діяльності. Тож його «чиста» зарплата є значно меншою від задекларованого доходу. При цьому, відповідач з 2015 року має хронічну хворобу неспицифічний виразковий коліт, важкого рецидивуючого перебігу, гормонозалежної форми, з тотальним ураженням товстої кишки, у зв`язку з чим, систематично проходить лікування. 16.04.2024 останнього було госпіталізовано до ДУ «Інститут проблем ендокринної патології ім. В.Я. Даниневського НАМН України» з діагнозом аденома прищитоподібної залози первинний гіперпаратиреоз, було проведено оперативне вручання. Наслідком операції став параліч голосових складок та гортані. Наявні хвороби також потребують витрачення коштів. Також, на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна матір, 1943 року народження, яка хворіє на цукровий діабет. Через військову агресію з лютого 2022 року доходи відповідача стала мінливі і невеликі, підприємницька діяльність перестала приносити той дохід, який був у нього раніше, тому сплачувати наразі аліменти у розмірі 8000 грн він не має можливості, для нього зараз це велика сума. Просив позов задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно а бо у твердій грошовій сумі у розмірі 4\~629, 25 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини. До початку судового засідання представник позивача адвокат Мельник Р.В. через електронну пошту суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. До початку судового засідання представник відповідача адвокат Махно А.В. через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, де вказала, що на виконання ухвали суду від 03.06.2024 до суду 10.06.2024 надано відповідь від ГУ ДПС в Харківській області щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року. Відповідно до цієї відповіді, за даними зазначеними у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи (першої та другої груп) сума нарахованого доходу (обороту) склала 2\~819\~071, 42 грн. Відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного податку 2 групи. Згідно норм ПК України фізична особа-підприємець, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, веде спрощений облік доходів і витрат. Для таких осіб не передбаченого визначення чистого доходу. Відтак, інформація з ГУ ДПС у Харківській області за період 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року ФОП [PERSON] містить дані про грошовий обіг підприємця, тобто відображає рух грошових ресурсів у процес економічної діяльності та не є прибутком, тобто коштами, що залишаються у вільному розпорядженні відповідача та не вказує на його реальний дохід. Отже, вказана відповідь з ГУ ДПС у харківській області не свідчить про безумовну можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі зазначеному позивачем, а саме у сумі 8000 грн. Просила позов задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно а бо у твердій грошовій сумі у розмірі 4 629, 25 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2013, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 у справі №643/12230/15-ц, рішення набрало законної сили 26.10.2015 (а.с. 9-9зв). У період шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7). Проживання дитини з позивачкою відповідачем не заперечується. Відповідач є фізичною особою підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного податку 2 групи (а.с.34-35). Копією банківських квитанцій стверджено перерахування відповідачем за період з 20.04.2019 по 08.03.2023 на картковий рахунок позивача [PERSON] коштів в сумі 328\~615, 18 гривень, а також перерахування відповідачем за період з 05.11.2021 по 03.05.2024 на картковий рахунок дитини [PERSON] коштів у сумі 109\~300, 00 грн (а.с.32-33). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2014 року дохід відповідача склав 2\~819\~071, 42 грн (а.с.77-79). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9.12535 [PERSON] , останній з 04.08.2015 по 18.08.2015 перебував на стаціонарному лікуванні КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Гастроентерологічне відділення, з діагнозом неспецифічний виразковий коліт з переважним ураженням дистальних відділів товстого кишківника, помірної активності. Упадок харчування 1 ст. Хронічний некалькулезний холецистіт, дискінезія жовчного міхура. Метаболічна кардіоміопатія. Пролабіювання метрального клапану 1 ст. Гіпокалемія. Синдром С1С (а.с.36-37). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1272 [PERSON] , останній з 07.02.2024 по 20.02.2024 перебував та стаціонарному лікуванні КНП «Міська клінічна лікарня №2», з діагнозом неспицифічний виразковий коліт, важкий рецидивуючий перебіг, гормонзалежна форма, з тотальним ураженням товстої кишки, стадія загострення. Дисбіоз кишечника. Реактивний гепатит. Комбінований геморой, ускладнений випадінням вузлів ІІІ ст. (а.с.38-39). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3076 [PERSON] , останній з 05.04.2024 по 15.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Міська клінічна лікарня №2», з діагнозом неспицифічний виразковий коліт, важкий рецидивуючий перебіг, гормонзалежна форма, з тотальним ураженням товстої кишки, стадія загострення. Дисбіоз кишечника. Реактивний гепатит. Комбінований геморой, ускладнений випадінням вузлів ІІІ ст. (а.с.40-41). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-240416739 (22812) [PERSON] , останній з 16.04.2024 по 26.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут проблем ендокринної патології ім. В.Я. Данилевського НАМН України», відділення хірургічної ендокринології та гінекології, з діагнозом аденома прищитоподібної залози. Е21.0. Вазомоторий риніт. Параліч голосових складок гортані, однобічний, частковий (а.с.42-44). На утриманні відповідача перебуває матір [PERSON] , [INFO] , яка має хронічні захворювання (а.с.48-53, 85). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2 ст.181 СК України). Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). У ч.1 ст.182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Водночас ч.2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 3 ст.182 СК України передбачає, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як свідчать письмові заяви сторін по суті спору взаємної згоди щодо утримання їх спільної дитини вони не досягли, а відтак на її утримання підлягають стягненню аліменти з відповідача, як батька, який проживає окремо від дитини. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дітей, проте не згідний із заявленим позивачем їх розміром. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також встановлені фактичні обставини в справі. Станом на дату розгляду справи сину сторін [PERSON] виповнилося десять років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років на даний час становить 1281,50 гривень, мінімальний рекомендований - 2563,00 гривень, а для дитини віком від 6 до 18 років - 1598 гривень та 3196 гривень, відповідно. Відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). Заявлений у позові розмір аліментів в сумі 8000,00 гривень на дитину вищий від мінімального, а також вищий від рекомендованого, тому від позивача вимагається доведення не лише достатності у відповідача заробітку (доходу) для сплати такого розміру аліментів, але й наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерела походження коштів для їх оплати. Проте позивач не довела, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 8000 грн щомісячно. Заявляючи такий розмір аліментів позивач покликається лише на звичайні потреби, які притаманні кожній дитині відповідного віку. Жодного належного обґрунтування такого розміру аліментів позивач не навела та не надала підтверджуючих доказів у необхідності здійснення стягнення аліментів у такому розмірі. В той же час суд враховує положення ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, якими визначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, за змістом яких суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що кожний з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини в однаковому розмірі та враховуючи обставини, що зазначені в ст.182 СК України вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання малолітньої дитини, аліменти у твердій грошовій сумі 4\~629, 25 гривень на дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дитини, покриватиме суттєву частину витрат на дитину. Такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Цей розмір аліментів, на переконання суду, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Ураховуючи часткове задоволення позову, згідно із ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1\~752, 17 грн.

Outcome: partial