Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач 10 квітня 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 16 грудня 2022 року між Кредитною спілкою «Самопоміч» та [PERSON] , який є членом кредитної спілки «Самопоміч», з 24 березня 2021 року було укладено кредитний договір за №GR0000000079, відповідно до якого отримав кредит в розмірі 9000,00 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних. Кредит надавався строком на 12 (дванадцять) місяців. Строк дії кредитного договору становить 12 (дванадцять) місяців. Вказує, що у відповідності до пункту 4.1. кредитного договору №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року та додатку №1 до договору №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 1001 гривень 16 копійок, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 16 грудня 2022 року до 16 грудня 2023 року. За період з 16 грудня 2022 року до 01 березня 2023 року у виконання вищевказаного кредитного зобов`язання боржником було сплачено 2000 гривень, з яких 961,90 гривень частина основної суми кредиту та 1038,10 гривні процентів за користування кредитними коштами. З моменту настання терміну сплати за вищевказаним кредитним договором позичальником постійно порушувались взяті на себе договірні зобов`язання щодо строків внесення та повноти сплат. Зазначає, що кредитна спілка «Самопоміч» неодноразово зверталася до боржника з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору, та погашення простроченої заборгованості, але вимоги кредитної спілки боржником були проігноровані, залишені без належного реагування та задоволення. Таким чином, станом на 05 квітня 2024 року заборгованість по кредитному договору №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року становить: 13068 гривень 45 копійок, що складається з 8038 гривень 10 копійок суми простроченого основного боргу по кредиту та 5030 гривень 35 копійок проценти за користування кредитом. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 13068 (тринадцять тисяч шістдесят вісім) гривень 45 копійок та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 20 червня 2024 року відзив на позов від відповідача до Горохівського районного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, однак 13.06.2024 року подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Просить позовні вимоги задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення за фактичним місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.06.2024 р. Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подав. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач отримав безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 02 березня 2017 року №470) (а. с. 20). Між позивачем та відповідачем [PERSON] 16 грудня 2022 року підписаний кредитний договір №GR0000000079 (далі кредитний договір) (а. с. 9-14). Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у кредит позичальникові в сумі 9000 (дев`ять тисяч гривень) та на умовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п.2.2 кредитного договору кредит надається строком на дванадцять місяців з 16 грудня 2022 року до 16 грудня 2023 року. Згідно з п.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 57 процентів річних. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів, передбачених п. 3.1. Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок основної суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику (зарахування на рахунок Позичальника або видача готівкою) до дня закінчення строку дії Договору вказаного п. 12.1 Договору (зарахування на рахунок Кредитодавця та/або внесення в касу Кредитодавця готівкою) включно. Згідно з п.4.1 кредитного договору відповідач [PERSON] погодився з строками та розміром повернення кредиту та сплатою процентів згідно з графіком платежів, що є додатком №1 до Договору. Відповідно до п.6.5 кредитного договору якщо кредитодавець відповідно до умов договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються позичальником протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до підпункту 4 пункту 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором можуть настати правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема застосування процентної ставки за неправомірне користування кредитом, передбаченої договором. Згідно п.12.1 кредитного договору строк дії договору дванадцять місяців. Згідно п.13.1 кредитного договору у разі неповернення кредиту в строк, передбачений п.2.2. договору, позичальник на вимогу кредитодавця сплачує проценти за неправомірне користування кредитом в розмірі 57 річних до дня повернення кредиту включно на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до видаткового касового ордера від 16 грудня 2022 року відповідач [PERSON] отримав від позивача КС «Самопоміч» 9000 гривень в якості довгострокової позики за договором №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року (а. с. 15). Згідно з особовою карткою позичальника за кредитним договором №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року, станом на 16 грудня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 13068,45 гривень (а. с. 18). Вказана сума боргу також підтверджується наданим позивачем обґрунтованим розрахунком заборгованості за кредитним договором №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року, згідно якого загальний розмір заборгованості складає 13068 (тринадцять тисяч шістдесят вісім) гривень 45 копійок, з яких 8038 (вісім тисяч тридцять вісім) гривень 10 копійок основна сума кредиту, 5030 (п`ять тисяч тридцять) гривень 35 копійок проценти за користування кредитом (а.с.19). Кредитна спілка двічі зверталася до боржника [PERSON] з вимогами в погашена заборгованості за кредитним договором №GR0000000079 від 16 грудня 2022 року, зокрема, листами за №534 від 07 серпня 2023 року та №189 від 18 березня 2024 року, але письмові вимоги кредитної спілки боржником були проігноровані, залишені без належного реагування та задоволення (а. с. 16, 17). Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст. 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~21\~Закону\~України\~«Про кредитні\~спілки»\~кредитна\~спілка має\~право\~самостійно\~встановлювати розмір\~плати\~(процентів),\~яка\~розподіляється\~на пайові\~членські\~внески\~та нараховується\~на\~внески\~(вклади),\~що\~знаходяться\~на депозитних\~рахунках\~членів\~кредитної спілки, розмір\~плати\~(процентів)\~за\~користування\~кредитами,\~наданими\~кредитною\~спілкою, ціни\~(тарифи)\~на\~послуги,\~що\~надаються\~кредитною спілкою, види\~кредитів,\~що\~надаються\~кредитною спілкою,\~умови\~надання\~та строки\~повернення\~кредитів, способи забезпечення кредитних зобов`язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, що підтверджується матеріалами справи. Разом із тим, умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Доказів зворотного суду не надано. Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості. Контррозрахунок, який би спростував проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої кредитної заборгованості не погасив, доказів зворотного суду не надав. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки «Самопоміч» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved