Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 09.05.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] у розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , передати [PERSON] управлінню (службі) у справах дітей Чернігівської міської ради для подальшого влаштування. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є дочкою відповідача, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Зазначає, що вона зареєстрована разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , але останнім часом з жовтня 2023 р. фактично проживала у [PERSON] - матері біологічного батька за адресою: [ADDRESS] а також у подруги. Навчалась у Чернігівській ЗОШ № 9 ЧМР, за цей час відповідач по справі на контакт з навчальним закладом не йшла. З 15.02.2024 р. позивач перебуває у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , за час перебування у сім`ї патронатного вихователя відповідач жодного разу не відвідувала позивача, не телефонувала, не цікавилась станом здоров`я, успіхами у навчанні. Відповідач відзив проти позову не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачем, представником позивача, третьою особою та представником Управління подані заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти заочного рішення. Причини неявки відповідача в судове засіданні не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.05.2024 р. відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.05.2024 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.3, зворот/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 СК України в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України /а.с.5/ Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2016 р.н./а.с.6/ Відповідно до подання начальника СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області вих. № 2628/124/48/9/2024 від 16.02.2024 р. директора Чернігівського міського центру соціальної служби для сім`ї дітей та молоді та начальника Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради повідомлено про ухилення [PERSON] покладених на неї батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання не відвідує навчання в ЗЗСО № 9 м. Чернігів, має пропуски уроків без поважних причин. 13.02.2023 р. н/л [PERSON] нанесла собі ушкодження у вигляді різаної рани лівого передпліччя. Відносно [PERSON] було складено 2 протоколи за ч.1 ст.184 КУпАП від 13.02.2024 р. /а.с.6, зворот/. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 08.01.2024 р. остання пояснила, що її донька - [PERSON] , [INFO] буде відвідувати навчальний заклад, і вона буде контролювати відвідування. Про відповідальність та можливість позбавлення батьківських прав попереджена /а.с.7/. Згідно заяви від 15.02.2024 року до Управління (служба) у справах дітей [PERSON] зазначила, що не хоче повертатися до матері [PERSON] , тому що вона вихованням [PERSON] не займається, до батьківських обов`язків відноситься безвідповідально, зловживає алкоголем /а.с.7, зворот/. Згідно повідомлення адміністрації КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» ЧОР від 15.02.2024 р. з 13.02.2024 р. в лікарні перебуває дитина [PERSON] , [INFO] . Дитину доставлено в лікарню працівником поліції по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.02.2024 р. /а.с.8/ Згідно повідомлення адміністрації КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» ЧОР від 16.02.2024 р. з 13.02.2024 р. в лікарні перебувала дитина [PERSON] , [INFO] , а з 15.02.2024 р. дівчинку передано у сім`ю патронатного вихователя по акту про факт передачі дитини./а.с.8, зворот/. Згідно витягу із рішення виконавчого комітету № 232 від 15.04.20024 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] /а.с.9/ Із змісту висновку випливає, що відповідач під час засідання комісії заперечувала проти позбавлення їх батьківських прав, але визнала, що впливу на дочку не має, і що [PERSON] протягом тривалого часу не мешкає вдома /а.с.11/. Згідно наказу Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради № 41 від14.02.2024 року влаштовано з 15.02.2024 р. неповнолітню [PERSON] , [INFO] на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , як дитину, що залишилася без батьківського піклування /а.с.10/. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини першої ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.165 СК України, дитина, яка досягла 14 років має право на звернення до суду з позовом позбавлення батьківських прав. Таким чином, під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї доньки - [PERSON] , остання з 15.02.2024 р. перебуває у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . За час перебування доньки у патронатного вихователя, відповідач жодного разу доньку не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась станом її здоров`я, успіхами у навчанні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , оскільки переконаний, що таке є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною четвертою статті 152 СК України передбачено, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст.182 СК України є стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. [PERSON] в ході розгляду справи свого обов`язку щодо утримання дитини не оспорила, відзиву на позовну заяву не подала. З урахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, що регулює правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати дитину до її повноліття, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями ст.430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач відповідно до п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від справи судового збору, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved