Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 120 838.00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 09.03.2021р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] був укладений кредитний договір №06405-03/2021, який підписаний електронним підписом. За умовами вказаного кредитного договору позивач отримала кошти в розмірі 3000.00 грн із сплатою відсотків за користування кредитом, які визначені умовами вказаного договору. 30.11.2021р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу за №30112021-1 за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги по кредитних договорах, зазначених у реєстрі боржників, серед яких договір №06405-03/2021. Позивач стверджує, що [PERSON] умови кредитного договору №06405-03/2021 не виконала ні перед новим ні перед попереднім кредитором, а тому має заборгованість в розмірі 10 920 грн, яка складається з 3000.00 грн - сума заборгованості за основним боргом; 7920 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 27.03.2021р. між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3067518829/657570, який підписаний електронним підписом позичальника. За умовами вказаного кредитного договору позивач отримала кошти в розмірі 4 500 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом, які визначені умовами вказаного договору. 21.01.2022р. між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу за №21012022 за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги по кредитних договорах, зазначених у реєстрі боржників, серед яких договір №06405-03/2021. Позивач стверджує, що [PERSON] умови кредитного договору №06405-03/2021 не виконала ні перед новим ні перед попереднім кредитором, а тому має заборгованість в розмірі 17 932,50 грн., яка складається з 4500 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 13 432.50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 09.03.2021р. між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №1213733, який підписаний електронним підписом позичальника. За умовами вказаного договору позивач отримала кошти в розмірі 8 500 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом, які визначені умовами вказаного договору. 14.06.2021р. між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу за №14/06/21 за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги по зобов`язаннях з визначеним переліком боржників, серед яких договір №1213733. Позивач стверджує, що [PERSON] умови договору позики №1213733 не виконала ні перед новим ні перед попереднім кредитором, а тому має заборгованість в розмірі 28 798 грн, яка складається з 8500.00 грн - сума заборгованості за основним боргом; 20 298 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 13.03.2021р. між ТОВ «Інфанс» та [PERSON] був укладений договір позики №0632429540, який підписаний шляхом підписання акцепту оферти. За умовами вказаного договору позивач отримала кошти в розмірі 5000.00 грн із сплатою відсотків за користування кредитом, які визначені умовами вказаного договору. 22.06.2022р. між ТОВ «Інфанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу за №22/06-22 за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги по зобов`язаннях з визначеним переліком боржників, серед яких договір №0632429540. Позивач стверджує, що [PERSON] умови договору позики №0632429540 не виконала ні перед новим ні перед попереднім кредитором, а тому має заборгованість в розмірі 63 187.50 грн, яка складається з 5000.00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 58 187.50 грн. - сума заборгованості за відсотками. За таких підстав позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2022р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання. 25.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, адвоката Сизька Д.Б., відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову повністю. Представник відповідача вказував, що жодним чином не доведено та не додано ніяких документів, які б могли підтвердити, що саме відповідач укладала електронні договори, а номер телефону, який вказаний у договорах взагалі їй не належить. Матеріали позовної заяви не містять доказів надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів та не містять первинних документів, що підтверджують перерахування коштів на рахунки відповідача. Крім того, представник відповідача вказує, що заборгованість відповідачу нарахована поза межами строку кредитування, що порушує вимоги чинного законодавства. Умови договорів, до яких приєднуються споживачі повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома належним чином, однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору, тому неможливо встановити походження доданих до позову документів, які додані до матеріалів справи в якості доказів. 08.06.2023р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої підписання усіх вказаних договорів здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, що вказаний самим позичальником. Укладення таким способом договору передбачено чинним законодавством, позичальник не може підписати вказаний договір не ознайомившись із ним, що передбачено програмним забезпеченням, а вчинення усіх дій для отримання коштів свідчить про наявність волі відповідача на укладення вказаних договорів. Кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яка вказується ним особисто. Позивач не є банківською установою не має доступу до рахунків відповідача, а відповідач, як тримач карткового рахунку може надати суду виписки по рахунку для підтвердження чи спростування зарахування коштів на них, чого із невідомих причин не зробив. Нарахування процентів позивачем здійснено вірно, відповідно до умов договорів, які відповідачем підписано добровільно. У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволення позову наполягав. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, однак останній у клопотанні про приєднання письмових доказів, яке отримано судом 17.06.2024р. просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Надаючи оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне. Щодо договору про надання фінансового кредиту №06405-03/2021 від 09.03.2021. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 09.03.2021 року №06405-03/2021 підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону - [NUMBER] , про що свідчить п. 7 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис [NUMBER]. Також електронним підписом [PERSON] було підписано Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту №06405-03/2021 від 09.03.2021, в якому визначено Графік платежів та з якого вбачається, що сума кредиту за розрахунковий період становить 3 000 грн. та проценти за користування кредитом становить 1 520.10 грн. та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) яка становить 4520,10 грн. Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 31.05.2023р. за №893/05, який є технологічним оператором платіжних послуг, була проведена успішна трансакція: сума трансакції 3000 грн., дата та час проведення трансакції 09.03.2021р., номер карти [NUMBER] , банк емітент PRIVAT BANK. Доводи відповідача, що між нею та позивачем у справі не укладалося будь-яких договорів є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано до суду доказів на спростування даних обставин, наприклад банківської виписки по рахунку, або довідки з банку про неналежність їй рахунку чи вказаної вище банківської картки на які відбувалось зарахування коштів, тощо. Відповідачем надано номер рахунку, який відкритий в АТ «Райффайзен Банк», однак, як вказано вище, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок, що відкритий в АТ «КБ «Приватбанк» довідки із якого відповідачем не надано. Доводи відповідача, що вказаний у кредитному договорі номер мобільного телефону їй не належить також не заслуговують на увагу, оскільки таке твердження не підтверджується жодними доказами, а особа, згідно чинного законодавства може користуватися не одним номером мобільного телефону. Жодних дій щодо ініціювання, в тому числі кримінального розслідування факту можливого заволодіння коштами іншими особами шляхом використання особистих даних відповідача остання не вчиняла, доказів про таке суду не надала. Таким чином, докази укладення договору в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що містяться в матеріалах справи, є більш переконливими, в той час як відповідач жодних достатніх доказів зворотного не надала. Однак суд не погоджується із розрахунками позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом. Заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 10 920 грн, з яких 3000 грн - заборгованість за основою сумою кредиту, 7920 грн. - заборгованість за відсотками. Здійснюючи розрахунок вказаної суми позивач посилається на пункти 1.2, 1.3 та 4.3 умов вказаного договору, відповідно до яких кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.04.2021р., за користування кредитом клієнт сплачує товариству 803.0000000000001% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.20% (процентів) на добу. У разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштам, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення цього договору. Однак, за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Відповідно до вказаного договору про надання фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 300.00 грн строком на 30 днів, тобто до 07.04.2021. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу набуло право вимоги заборгованості. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів по 07.04.2021, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 1520.10 грн. Також, в додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №06405-03/2021 від 09.03.2021 визначено Графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до яких визначено загальну суму кредиту, яка підлягала поверненню позичальником - 3000,00 грн., загальну суму процентів за користування кредитом, яка підлягала сплаті за 30 днів - 1520.10 грн., а всього - 4520.10 грн. Пункт 4.3 вказаного договору, на який посилається позивач при розрахунку процентів за договором, розміщений у розділі 4 під назвою «Відповідальність Сторін та порядок вирішення спорів», що вказує на характер правовідносин, більш врегульованих ст. 625 ЦК України, а не про автоматичне продовження строку кредитування у разі, якщо на час закінчення строку, на який було надано кредит, у позичальника наявна непогашена заборгованість, адже про такі умови ні в цьому пункті ні в жодному іншому пункті договору мова не йде. При цьому суд зауважує та погоджується із доводами представника відповідача, що умови договору розроблені саме кредитодавцем та такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам. За договором факторингу №30112021-1 від 30.11.2021р., який не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована, а матеріали справи містять докази переходу права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право в тому числі на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором на умовах визначених цим договором, тобто за 30 днів, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 1520.10 грн. Нарахування та стягнення із [PERSON] процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Враховуючи викладене, із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №06405-03/2021 від 09.03.2021 у загальному розмірі 4520.10 грн., з яких 3000 грн. - сума кредиту; 1520.10 грн. - проценти за користування кредитом. Решта вимог позивача за вказаним договором є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. Щодо договору про надання фінансового кредиту №3067518829/257570 від 27.03.2021р. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 27.03.2021 року №3067518829/257570 підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] , про що свідчить п. 7 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис [NUMBER]. Також електронним підписом [PERSON] було підписано Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту №3067518829/257570 від 27/03/2021, в якому визначено Графік платежів та з якого вбачається, що сума кредиту за розрахунковий період становить 4 500 грн. та проценти за користування кредитом становить 3307/50 грн. та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.04.2021р. Згідно з п.1.3 кредитного договору, за користування кредитом, клієнт сплачує товариству 894.25 % (процентів) річних від суми кредиту, в розрахунку 2,45 % (процентів) на добу. Тип відсоткової ставки фіксована. З наведених обставин справи вбачається, що даний кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача на те, що він не укладав кредитні договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), використані неправомірно для укладення кредитних договорів від його імені, нею до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів. Крім того, суд звертає увагу і на те, що номер банківської картки, який вказаний в умовах даного договору та на який перераховувались кошти, відповідно до умов п. 1.4 договору, є аналогічний номеру картки, що вказаний в договорі від 09.03.2021 року №06405-03/2021, що укладений з ТОВ «ФК «Інвеструм». Відповідачем надано номер рахунку, який відкритий в АТ «Райффайзен Банк», однак, як вказано вище, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок, що відкритий в АТ «КБ «Приватбанк» довідки із якого відповідачем не надано, хоча саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог не надав. Доводи відповідача, що вказаний у кредитному договорі номер мобільного телефону їй не належить не заслуговують на увагу з тих самих підстав, що вказані вище відносно умов договору від 09.03.2021 року №06405-03/2021, що укладений з ТОВ «ФК «Інвеструм». Таким чином, докази укладення договору в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що містяться в матеріалах справи, є більш переконливими, в той час як відповідач жодних достатніх доказів зворотного не надала. Однак суд не погоджується із розрахунками позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом. Заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 17 932.50 грн., з яких 4500 грн - заборгованість за основою сумою кредиту, 13 432.50 грн - заборгованість за відсотками. Здійснюючи розрахунок вказаної суми позивач посилається на пункти 1.1, 1.2, 1.3 та 4.3 умов вказаного договору, відповідно до яких кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.04.2021р., за користування кредитом клієнт сплачує товариству 894.25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.45% (процентів) на добу. У разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштам, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення цього договору. За умовами договору про надання фінансового кредиту від 27.03.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3067518829/657570 було передбачено надання кредитну в розмірі 4500 грн. строком на 30 днів, тобто до 25.04.2021 року. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить 3307.50 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду, про що вказувалось вище. За неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Пункт 4.3 вказаного договору, на який посилається позивач при розрахунку процентів за договором, розміщений у розділі 4 під назвою «Відповідальність Сторін та порядок вирішення спорів», що вказує на характер правовідносин, більш врегульованих ст. 625 ЦК України, а не про автоматичне продовження строку кредитування у разі, якщо на час закінчення строку, на який було надано кредит, у позичальника наявна непогашена заборгованість, адже про такі умови ні в цьому пункті ні в жодному іншому пункті договору мова не йде. Суд також враховує, що в інформації, яка надавалась клієнтові під час укладення електронних договорів за кожним договором зазначалась вартість кредиту. Так за цим договором була зазначена загальна вартість кредиту 7807.50 грн., а позивач в позові просить стягнути 17 932.50 грн., що в 10 разів перевищує ту вартість кредиту, про яку попереджено споживача під час укладення договору, в разі якщо буде наявна прострочка, що свідчить про порушення прав споживача. При цьому суд погоджується із доводами представника відповідача, що умови договору розроблені саме кредитодавцем та такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам. За договором факторингу №21012022 від 21.01.2022р., який не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована, а матеріали справи містять докази переходу права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право в тому числі на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором на умовах визначених цим договором, тобто за 30 днів, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 3307.50 грн. Отже, позивач отримав право вимоги кредитної заборгованості в межах визначених вказаним договором. Враховуючи викладене, із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №3067518829/657570 від 27.03.2021 у загальному розмірі 7807.50 грн., з яких 4500 грн. - сума кредиту; 3307.50 грн. - проценти за користування кредитом. Решта вимог позивача за вказаним договором є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. Щодо договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1213733 від 09.03.2021р. 09.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №1213733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 09.03.2021 року підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону - [NUMBER] , про що свідчать умови вказаного кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис NqoURCyba4. Відповідно до п.2 договору сума позики становить 8500 грн., строк позики 30 днів. Процентна ставка/день 1,99%. Занижена процентна ставка/день 1.79%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%. Відповідно до п.3 Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. З наведених обставин справи вбачається, що даний кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Так само як і відносно договорів, які вказані вище, посилання відповідача на те, що вона не укладала кредитні договори, не можуть бути прийняті до уваги, доказів того, що персональні дані відповідачки використані неправомірно для укладення кредитних договорів від її імені, нею до суду не надано. Відповідачка до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів. Також, аналогічно вказаним вище договорам, номер банківської картки, який вказаний в умовах даного договору та на який перераховувались кошти, відповідно до умов договору, є аналогічний номеру картки, що вказаний в зазначених вище договорах, і хоча боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі та має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог не надав. Таким чином, докази укладення договору в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що містяться в матеріалах справи, є більш переконливими, в той час як відповідач жодних достатніх доказів зворотного не надала. Однак суд не погоджується із розрахунками позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом. Заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 28 798 грн., з яких 8500 грн. - заборгованість за основою сумою кредиту, 20 298 грн. - заборгованість за відсотками. Здійснюючи розрахунок вказаної суми позивач посилається на пункти 6.5 та 7.1, 7.2, 7.4 - 7.7 Правил надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mусгеdіt.uа. Однак, судом мають враховуватися саме ті відсотки, які передбачені умовами договорів, які погоджені сторонами. Зазначений вище договорі позики погоджений сторонами, що стверджується відповідними одноразовими ідентифікаторами проставленими сторонами договору, чого не можна сказати із зазначеними Правилами, які не містять відомостей про погодження відповідачем, не містять відомостей, що саме із цими правилами погоджувався відповідач прим укладенні цього договору чи, що саме такі правила діяли на момент укладення цього договору, і саме ці правила малися на увазі сторонами при укладенні договору. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що додані Правила, які містяться в матеріалах даної справи не містять електронного підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді вказані умови, на які посилається позивач. Схожий висновок щодо відсутності підписів сторони договору на доданих правилах та їх доказове значення при розгляді подібних правовідносин викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, яка відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Таким чином, враховуючи умови договору, які підписані сторонами та враховуючи вказану вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якої нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним суд розраховує заборгованість за процентами по вказаному договору виходячи із наступного: Згідно із умовами договору № 1213733 кредит надано у розмірі 8500.00 грн, на 30 днів, під 1,99 % процентної ставки (базової, фіксованої) за один день. Номінальна відсоткова ставка 1,99 % за один день користування кредитом від 8500.00 грн становить 169.15 грн за день (8500 / 100 х 1,99). Таким чином, заборгованість за відсотками становить 5074.50 грн. за 30 днів (169.15 х 30). Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить 5074.50 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду, про що вказувалось вище. Суд також враховує, що в інформації, яка надавалась клієнтові під час укладення електронних договорів за кожним договором зазначалась вартість кредиту. Так за цим договором була зазначена загальна вартість кредиту 13064.50 грн., а позивач в позові просить стягнути 28 798 грн., що в два рази перевищує ту вартість кредиту, про яку попереджено споживача під час укладення договору, що свідчить про порушення прав споживача. При цьому суд погоджується із доводами представника відповідача, що умови договору розроблені саме кредитодавцем та такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам. За договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., який не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована, а матеріали справи містять докази переходу права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право в тому числі на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором на умовах визначених цим договором, тобто за 30 днів, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 5074.50 грн. Отже, позивач отримав право вимоги кредитної заборгованості в межах визначених вказаним договором. Враховуючи викладене, із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №1213733 від 09.03.2021р. у загальному розмірі 13 574.50 грн, з яких 8500 грн - сума кредиту; 5074.50 грн - проценти за користування кредитом. Решта вимог позивача за вказаним договором є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. Щодо договору позики №0632429540 від 13.03.2021р. 12.03.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС та [PERSON] укладено Договір позики № 0632429540, шляхом підписання Акценту оферти на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0632429540. Згідно із умовами Договору позики [PERSON] отримала фінансовий кредит у розмірі 5000,00 грн. Строк користування кредитом - 30 днів. Строк дії Договору - 3 роки. Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75 % застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2625,00 грн., за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Як вбачається з копії зазначеного договору, позичальник надала згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога її власноручного підпису - електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. З наведених обставин справи вбачається, що даний кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування. Підтвердила отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договорі до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення вказаної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї в тому числі в разі невиконання зобов`язань. Вказаний паспорт споживчого кредиту підписано 12.03.2021 року [PERSON] [NUMBER] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Довідкою про ідентифікацію підтверджуються, що клієнт [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір 06324219540 від 12.03.2021 року, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) одноразовий ідентифікатор [NUMBER], час відправки 12.03.2021 року номер телефону за який було відправлено ідентифікатор [NUMBER]. Також позивачем надано квитанцію про сплату 5000 грн, № операції 82957966, відповідно до якої зараховано 5000 грн на картку [NUMBER] , отже прийняті на себе зобов`язання за договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. Так само як і відносно договорів, які вказані вище, посилання відповідача на те, що вона не укладала кредитні договори, не можуть бути прийняті до уваги, доказів того, що персональні дані відповідачки використані неправомірно для укладення кредитних договорів від її імені, нею до суду не надано. Відповідачка до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів, також боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі та має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог не надала. Таким чином, докази укладення договору в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що містяться в матеріалах справи, є більш переконливими, в той час як відповідач жодних достатніх доказів зворотного не надала. Щодо розрахунку позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом. У вказаному договорі від 12.03.2021 року на суму 5000 грн. строк користування кредитом зазначений 30 днів, а укладений він на строк 3 роки з річною процентною ставкою 638,75% за умови належного виконання умов договору. У випадку неналежного виконання умов договору процентна ставка визначена в розмірі 3.5% на день. Відповідно, позичальник і позикодавець погодили строк (термін) виконання зобов`язання і строк договору, який є відмінним від нього, що не заборонено законом. Таким чином, у випадку належного погашення кредиту відповідач погасила б 2 625 грн. суми відсотків за 30 днів в розмірі загальної вартості кредиту при належному виконанні умов договору, однак невиконала зобов`язання, що вона не спростувала. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, передбачені ст. 625 ЦК України. В договорі сторони обумовили, що при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту розрахунок відсотків за невиконання зобов`язань для позичальника проводиться з урахуванням відсоткової ставки 3,5% від несвоєчасно сплаченої суми кредиту за кожен день. З урахуванням кількості днів прострочення виконання зобов`язання за період, що настав через 30 днів після укладення договору 12.03.2021 року - з 13.03.2021 року до 22.02.2022 року, яка становить 347 днів, сума відсотків за умовами договору становить 58 187, 50 грн. Отже посилання на те, що позивачем нараховано заборгованість за процентами по даному договору після закінчення строку кредитування суд відхиляє, оскільки відповідно до умов акцепту оферту від 12.03.2021 року на укладення кредитного договору, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3528078 від 12.03.2021 року строк дії договору становить 3 роки. Вказаний документ також містить відомості про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже сторонами погоджено строк дії договору 3 роки, проценти нараховані позивачем за кредитним договором № 0632429540 від 12.03.2021 року за період з 13.03.2021 року по 22.02.2022 року, а отже в межах строку кредитування. Доказів розірвання вказаного договору або визнання його недійсним в цілому чи в частині встановленого сторонами строку дії договору відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд вважає що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за даним кредитним договором у розмірі заявленому позивачем, тобто 63 187,50 грн., де 5000.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58 187.50 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, на підставі вказаного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог за вказаними вище договорами та стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу в загальному розмірі 89 089 грн. 60 коп. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пропорційно до задоволених вимог (позов задоволено на 73.73 %) підлягає стягненню 1829.15 грн. судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial