Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на обліку в управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради, перебувала особова справа [PERSON] , отримувача тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме, на дитину [PERSON] , [INFO] , з 2019 року. 16.09.2019 року відповідач повторно звернулась до Управління для оформлення тимчасової державної допомоги, у зв`язку із чим нею було заповнено та підписано заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги та наданий пакет документів, передбачений законодавством. Підписуючи заяву та декларацію, відповідач ознайомилась із попередженням про відмову в призначені або припиненні виплати тимчасової державної допомоги в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан. В заяві, поданій відповідачем, власноруч написано, що вона працевлаштована з 12.09.2019 року, приватним підприємцем не являється, ознайомлена з тим, що допомога буде призначена на шість місяців, та зобов`язалась про всі зміни повідомляти управління у трьохденний строк. Зазначила, що з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року отримувала заробітну плату та тимчасово державну допомогу, інших доходів не має, виплати аліментів не отримує. Рішенням управління від 26.09.2019 року тимчасову допомогу відповідачу було призначено на період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 1059,00 грн. на місяць. У подальшому строк виплати державної соціальної тимчасової державної допомоги, яку було призначено раніше, було продовжено на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачувалася за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Розпорядженнями від 03.04.2020 року, 19.05.2020 року, 19.06.2020 року, 20.07.2020 року, 02.09.2020 року, 21.09.2020 року, 03.11.2020 року, 15.12.2020 року, 22.02.2021 року було продовжено строк виплати тимчасової допомоги по карантину з 01.03.2020 року по 30.04.2021 року в сумі 1109,00 грн. на місяць. 01.02.2021 року за результатами проведеної вибіркової перевірки управлінням отримано довідки про доходи [PERSON] від ПрАТ «Дніпроспецсталь» за період отримання заробітної плати з вересня 2019 року по листопад 2020 року. Про виявлені зміни доходу, які впливають на призначення тимчасової допомоги, відповідача було повідомлено у телефонному режимі. 22.07.2021 року відповідач повторно звернулась з заявою про призначення тимчасової допомоги з одночасним поданням декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де вказала, що на час подання заяви не працює, інших доходів не має. Позивачем було проведено перерахунок отриманої тимчасової допомоги за період карантину, відповідно до якого з 01.09.2019 року по 01.02.2020 року, 01.03.2020 року по 01.08.2020 року та 01.09.2020 року по 01.02.2020 року встановлено перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї рівня прожиткового мінімуму. 03.08.2021 року управлінням прийняті рішення про не підтвердження права на отримання допомоги за вказані періоди, встановлена переплата по допомозі за період з 01.03.2020 року по 30.04.2021 року в сумі 15526,00 грн. 25.08.2021 року та 08.01.2024 року відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачених коштів, однак станом на момент подання позовної заяви повернута не була. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача надміру отриманої державної допомоги в сумі 15526,00 грн. разом із судовими витратами. 13.06.2024 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, провести судове засідання без її участі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просять розглянути без участі їх представника. Надав також відповідь на відзив, в якій заперечив проти застосування строків позовної давності, оскільки останні були продовжені на строк дії карантину. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року згідно до виконавчого листа № 334/8633/17 від 19.04.2018 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів № 29188 від 04.09.2019 року, виданої Дніпровським ВДВС у Запорізькій області ГТУЮ МЮ України. Відповідно до п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. На підставі заяви [PERSON] від 16.09.2019 року, згідно з рішенням Управління соціального захисту населення від 26.09.2019 року останній була призначена тимчасова державна допомога на утримання [PERSON] , [INFO] , строк якої неодноразово продовжувався у зв`язку із карантином до 22.02.2021 року. Відповідно до довідок про заробітну плату [PERSON] встановлено, що остання працювала на ПрАТ «Дніпроспецсталь» з 12.09.2019 року, звільнена 12.11.2020 року. 22.07.2021 року відповідач повторно звернулась з заявою про призначення тимчасової допомоги з одночасним поданням декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де вказала, що на час подання заяви не працює, інших доходів не має. 03.08.2021 року управлінням прийняті рішення про не підтвердження права на отримання допомоги [PERSON] за період з 01.03.2020 року по 30.04.2021 року, довідкою управління соціального захисту населення від 05.08.2021 року встановлена переплата по допомозі [PERSON] за вказаний період в сумі 15526,00 грн. 25.08.2021 року за № 03-07/4368 та 08.01.2024 року за №04.01-06/99 відповідачу було скеровано повідомлення про припинення державної соціальної допомоги з пропозицією добровільно повернути надміру виплачених коштів. Згідно до рішення Запорізької міської ради від 07.12.2022 року № 71 «Про реорганізацію управлінь соціального захисту населення Запорізької міської ради та перейменування управління соціального захисту населення Запорізької міської ради в Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради» та Положення про Департамент відповідно додатку 1 до вказаного рішення, Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради є правонаступником Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району. За ч.ч. 8, 9 ст. 181 Сімейного кодексу України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. П. 7 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, передбачено, що тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця. Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів після надходження усіх необхідних документів. Відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189 (Порядок), тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до ч.10 ст.181 СК України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Розмір невідшкодованої відповідачем тимчасової державної допомоги становить 15526 грн. 00 коп. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той же час, заява відповідача про застосування строку позовної давності у даному випадку не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з частиною 5 Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 257 цього Кодексу, тобто загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, продовжується на строк дії такого карантину. Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2022 по справі №920/724/21 висловив позицію, що автоматичнее продовження строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону. Карантин на всій території України постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено карантин на всій території України з 24 години 00 хвилин 30.06.2023. Враховуючи вищезазначене, строк позовної давності за позовними вимогами не сплив. Відповідно до ст. 141 УПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved