Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Акціонерним товариством «РВС Банк» та [PERSON] укладено заяву-договір №0048301 від 03.01.2020 за якою надав позичальнику кредит. На підставі договору про відступлення права вимоги №26/11/2021-1 від 26.11.2021 укладеного між АТ «РВС Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до останнього перейшло право грошової вимоги. Просив стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 21\~851,78 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9\~331,51 грн, заборгованість за відсотками 3\~037,94 грн, заборгованість за комісіями - 8\~585,85 грн, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 - 155,01 грн, інфляційні витрати за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 741,47 грн та судові витрати. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Встановлено, що 03.01.2020 між Акціонерним товариством «РВС Банк» та [PERSON] укладено заяву-договір №0048301 за умовами якої кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 10\~101,01 грн з фіксованою процентною ставкою строком на 12 місяців шляхом перерахування кредиту за реквізитами платіжної картки. Відповідно до заяви-договіру за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: фіксована процентна ставка 18% річних (а.с. 17). На підставі договору про відступлення права вимоги №26/11/2021-1 від 26.11.2021 укладеного між Акціонерним товариством «РВС Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до останнього перейшло право грошової вимоги за заява-договір №0048301 від 03.01.2020 (а.с.19-21). Відповідно до розрахунку заборгованості за заявою-договором №0048301 від 03.01.2020 станом на 05.12.2023 за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 20 955,30 грн, з яких: 9\~331,51 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3\~037,94 грн. заборгованість за відсотками, 8\~585,85 грн заборгованість за комісіями (а.с.37-43). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідачем були порушені умови договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань. Зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредитів, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованості по кредитам, заборгованості за відсотками. Щодо посилань позивача про стягнення заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту за заява-договір №0048301 від 03.01.2020 в розмірі 8\~585,85 грн слід зазначити таке. Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статі 12 Закону. Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування» Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга фінансової установи, визначена як обслуговування простроченої заборгованості по сплаті комісії за видачу кредитної заборгованості (або кредиту), має надаватися клієнту банку безоплатно. Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту за заявою-договором №0048301 від 03.01.2020 в розмірі 8\~585,85 грн слід відмовити. Згідно з розрахунком інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами за заявою-договором №0048301 від 03.01.2020 станом на 05.12.2023: інфляційні витрати становлять 741,47 грн, 3% річних за користування грошовими коштами 155,01 грн (а.с.44). Відповідно до ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно до 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати, розраховані за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 року на суму заборгованості 13\~265,93 грн. у розмірі 741,47 грн , враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період: Крім того, відповідно до вищезазначених вимог закону 3% річних слід обраховувати за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 року на суму заборгованості 13 265,93 грн, що складає 155,01 грн Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 13\~265,93 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9\~331,51 грн, заборгованість за відсотками 3\~037,94 грн, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 - 155,01 грн, інфляційні витрати за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 741,47 грн в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 21\~851,78 грн.; позов задоволений на суму 13\~265,93 грн. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1 637,24 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial