Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У травні 2024 року позивач ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, зазначивши, що позивач постачає електричну енергію споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором, зокрема з 01 липня 2021 року по 01 лютого 2024 року постачав електричну енергію відповідачу. Утім, остання порушувала умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиту електроенергію, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту електроенергію на суму 137 629,15 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 13 травня 2024 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Представник позивача [PERSON] до суду надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлялася судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також через сайт «Судова влада України». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» є суб`єктом господарювання, який створений з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. У відповідності до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. Відповідач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За адресою [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з розрахунком позивача за період з 01 липня 2021 року по 01 лютого 2024 року, [PERSON] своєчасно за спожиту електроенергію оплату не здійснювала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 137\~629,15 грн. Обсяг спожитої електроенергії також підтверджується довідкою про обсяги споживання електричної енергії по особовому рахунку відповідача. З метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача були направлені вимоги про сплату заборгованості, що підтверджується реєстром від 12 лютого 2024 року. Утім заборгованість відповідачем не сплачена. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг, а також щодо наслідків порушення зобов`язань. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до п. 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ) постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідно до п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що відповідач користується послугами позивача шляхом споживання електричної енергії, а також здійснювала часткову оплату за спожиту електроенергію, що свідчить про приєднання її до умов договору постачання універсальних послуг. Відповідно до умов п. 2.1 Типового договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії. Згідно з п. 5.10 Договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. В розділі «Термін оплати» Комерційної пропозиції до Договору, побутовий споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим. Розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата обсягу спожитої електричної енергії має бути здійснена споживачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору (п. 6.2 Договору). Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння змін його умов не допускається. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст.611-612 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати за спожиту нею електричну енергію, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до п. 9.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач відзиву на позов не надала, тобто своїм правом на захист не скористалася, враховуючи, що доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отриману електричну енергію, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати встановленими, тому суд вважає доведеним факт утворення у відповідача заборгованості у розмірі 137\~510,88 грн., яка виникла за період з 01 липня 2021 року по 01 лютого 2024 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved