Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач звернулася до банку з Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.07.2020. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було надано послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 22.02.2022 підписала Паспорт кредиту. Відповідачем було погоджено розмір кредиту, строк кредитування, процентну ставку в розмірі 2,9% річних, а також періодичність платежів. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 22.08.2023 відповідач має заборгованість у загальній сумі 40 094,60 грн., з яких 27 088,85 грн. - заборгованість за кредитом, 13 005,75 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 22.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 30.07.2020 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в Приватбанку №б/н. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було надано послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 22.02.2022 підписала Паспорт кредиту. Відповідачем було погоджено розмір кредиту (32 168 грн), кількість платежів -19, процентну ставку в розмірі 2,9% на місяць (932,87 грн.), а також період платежів з 22.03.2022 по 22.08.2023, щомісячний платіж до 22 числа в сумі 2625,92 грн. Згідно з випискою за договором за період з 22.02.2022 по 23.08.2023 відповідач користувалася кредитними коштами шляхом зняття готівки та оплати товарів/послуг. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, станом на 22.08.2023 відповідач має заборгованість у загальній сумі 40 094,60 грн., з яких 27 088,85 грн. - заборгованість за кредитом, 13 005,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30.07.2020, підписаної відповідачем, визначені умови надання кредиту «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.». 22.02.2022 відповідачем було оформлено кредит «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.», розмір якої становить 32 168 грн, який складається з 19 платежів, та [PERSON] було підписано графік платежів. Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання в повному обсязі не виконала, внаслідок чого у останньої станом на 23.08.2023 наявна заборгованість у загальній сумі 40 094,60 грн., з яких 27 088,85 грн. - заборгованість за кредитом, 13 005,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. З урахуванням обставин, встановлених судом, у сукупності з наданими доказами, вважає необхідне стягнути на користь позивача зазначену вище заборгованість. Таким чином, суд зазначає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 684 грн. за подання позовної заяви до суду, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved