Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

покликаючись на порушення умов полісу обов`язкового страхування представник позивача [PERSON] у поданій 20 лютого 2024 року позовній заяві просить визнати поліс недійсним та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Валерія Василюк стверджує, що 24 травня 2023 року між сторонами дійсно укладений поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI» д.н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Строк дії даного полісу з 00 годин 00 хвилин 25.05.2023 по 24.05.2024 включно. Даний транспортний засіб проходив обов"язковий технічний контроль, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу N00905-00007-22, роздрукований на бланку протоколу ОТК серії [NUMBER] від 30.05.2022, в якому зазначено, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , дата державної реєстрації - 22.06.2012 після технічного контролю визнано технічно справним. Місце проведення технічного контролю - Рівненська обл., м.Рівне, вул.Князя Володимира, 28/Б, суб"єкт проведення обов"язкового технічного контролю - ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ». Дата наступного проходження обов"язкового технічного контролю: не пізніше 30.05.2024. 03 вересня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2023 року прокурор Житомирської окружної прокуратури під час досудового розслідування встановиво, що водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем, що також підтверджується висновком експерта N?CE-19/106-23/11696-IT від 18.09.2023 за результатами проведення судової експертизи технічного стану вказаного транспортного засобу, згідно з яким не встановлено характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей гальмової системи, рульового керування та ходової частини автомобіля, які могли б знаходитися в прямому причинному зв"язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події. Порушення водієм [PERSON] вимог п.2.3б), 16.3, 16.11 ПДР України знаходиться у причинному зв"язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Кримінальне провадження №12023060400002719 від 04.09.2023 відносно [PERSON] , щодо якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 К України, але не повідомлено про підозру у зв"язку з його смертю, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України. Тобто, враховуючи вищенаведене, несправний технічний стан автомобіля не був причиною настання ДТП. Неналежне виконання страхувальником взятого на себе у зв`язку з укладенням договору обов"язкового страхування власників наземних транспортних засобів зобов"язання щодо проходження обов"язкового технічного контролю не може слугувати правовою підставою для визнання такого договору недійсним. Дана обставина може бути врахована страховиком при вирішенні питання про наявність у нього обов"язку здійснити виплату страхового відшкодування. Сторона оспорюваного правочину, дії якої засвідчують спрямування її волі, яка мала на меті укладення правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати під час виявлення цієї волі (естоппель), що випливає із засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов"язання (ч.3 ст.509 ЦК України). У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. Зазначає, що суд вправі визнати поліс недійсним як з підстав, зазначених позивачем, а саме згідно з ч.1 ст.230 Цивільного України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення чи на підставі ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України як недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою ст.203 цього Кодексу - в частині укладення полісу без дійсного протоколу ОТК, що прямо суперечить абз.6 п.17.1 ст.17 Закону № 1961-IV, так і з інших встановлених судом підстав. Представник позивача\~адвокат Ольга Стецюра позов підтримує. Вважає, що кожна сторона під час укладення правочину має поводити себе добросовісно, обачливо й розумно. Крім того, сторони мають інформувати одна одну про важливі обставини, які можуть вплинути на рішення укласти правочин, тому замовчування важливої для сторони інформації, яка могла вплинути на її намір укласти договір, може бути кваліфіковане як обман. Обов"язок щодо розкриття інформації випливає з принципу добросовісності, закріпленого у ст.3 ЦК України. Позивач, отримавши від відповідача перед укладенням полісу оригінал протоколу перевірки технічного стану гранспортного засобу, спираючись на добросовісність відповідача під час укладення договору, прийняв зазначений протокол до уваги та уклав оспорюваний поліс, будь-яких сумнів щодо дійсності наданого документу у позивача на момент укладення полісу не виникало. Представник позивача адвокат Владислав Алеєксєв додатково вказує на те, що оспорюваний поліс прямо суперечить ст.17 Закону № 1961-IV, оскільки він міг бути укладений лише за умови проходження забезпеченим транспортним засобом обов`язкового технічного контролю і якщо протоколом перевірки технічного стану він був би визнаний технічно справним і на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю. Тому даний правочин (поліс) має бути визнаний недійсним, оскільки під час його укладення мав місце обман зі сторони відповідача. Представник позивача адвокат Денис Микитюк стверджує, що у позивача був відсутній доступ до бази даних МВС України для перевірки проходження транспортними засобами ОТК, тому ДВ "СГ "ОБЕРІГ" при укладенні полісів керувався виключно наданою відповідачем інформацією . Позивач був позбавлений права здійснювати подібні запити (щодо дійсності документів) до державних органів на стадії укладання полісу, бо наділений даним правом виключно в порядку розслідування страхового випадку, що і було зроблено позивачем. Разом з тим, направлення подібного запиту на стадії укладення полісу перешкоджало б укладенню полісу в день звернення страхувальника, що могло б бути розцінено як відмова в укладенні полісу, що заборонено нормами п.14.2. ст.14 Закону № 1961-IV, оскільки достовірних даних щодо неможливості укладення полісу у позивача на момент укладення полісу не було. Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки в нього не було жодного наміру обманювати страховика. Зазначав, що даний автомоібль належить його дружині, він як її представник був присутній при проходженні технічного огляду, при цьому всіма оформленнями займався водій авто, який і загинув в даній ДТП. Протягом цього часу водія неодноразово зупиняли для перевірки співробітники поліції, але жодних зауважень до нього не було. Йому нічого не відомо про відсутність оплати за проходження ОТК та про анулювання полісу, про це стало відомо лише після ДТП. Дійсно, ОТП він проходив в травні 2022 року, акт діє 2 роки, а страховий поліс укладав в травні 2023 року строк на 1 рік. Його представник адвокат Валерія Василюк, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що відповідача самого ввели в оману і у нього не було умислу на обман позивача. Необгрунтованими є посилання позивача, що відповідач приховав від представника страхової компанії відомості щодо проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, оскільки страховик не був позбавлений можливості перевірити надану відповідачем інформацію таким же чином, як це було зроблено ним після настання страхового випадку, проте позивач не пред`являв до відповідача ніяких вимог та погодився з тими відомостями, які були надані відповідачем. Суд встановив такі обставини. Під час укладення Полісу відповідач надав позивачу інформацію, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI» д.н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) має дійсний протокол обов`язкового технічного контролю а датою наступного проходження ОТК - 30 травня 2024 року. 24 травня 2023 року сторони уклали поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-214775728, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI» д.н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлений з 00 годин 00 хвилин 25.05.2023 по 24 травня 2024 року включно. В розділі Особливі умови використання забезпеченого ТЗ зазначено, що ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю 30 травня 2024 року. 03 вересня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу. З метою розслідування страхового випадку позивач звернувся до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження ОТК Забезпеченим транспортним засобом. Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ РСЦ ГСЦ МВС в м.Києва (Філії ГСЦ МВС) транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI» д.н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) вантажний фургон малотонажний, вантажопідйомність 1,34 т., строк експлуатації більше двох років, підлягає обов`язковому технічному контролю ТЗ з періодичністю кожні два роки (абз.3 п.3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 станом на 03 вересня 2023 року не мав дійсного протоколу ОТК. Зазначено, що востаннє даний транспортний засіб проходив ОТК 30 травня 2022 року. Суб`єктом проведення ОТК до реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів внесено інформацію про протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00905-00007-22 від 30 травня 2022 року, роздрукований на бланку протокола ОТК серії [NUMBER] . Однак, суб`єктом проведення ОТК до реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, у відповідності до вимог встановлених п.3 Порядку формування загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, доступу до неї та встановлення розміру плати за надання таких послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 512 передана інформація стосовно пошкодження або зіпсування бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу серії [NUMBER] , який був використаний під час оформлення протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00905-00007-22 від 30 травня 2022 року. Таким чином, відповідно до відомостей, які містяться в загальнодержавній базі результатів обов`язкового технічного контролю протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00905-00007-22 від 30 травня 2022 року станом на 03 вересня 2023 року був недійсним. До спірних правовідносин суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.1.1. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Згідно з п.1.7. ст.1 цього Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. П.14.2. ст.14 цього Закону передбачає, що страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Ч.1 ст.17 цього Закону України передбачає, що страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік. Згідно з абз.6, 7 п.17.1. ст.17 цього Закону договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух». Відповідно до п.17.3. ст.17 цього Закону при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також за вимогою страховика надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Ч.1 ст.17 цього Закону договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року № 673 затверджено Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п.2.1.4. вказаного Положення визначено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів заповнюється відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ. Протоколом МТСБУ від 14 липня 2016 року № 384/2016 затверджена Інструкція про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг від 29 серпня 2011 року № 558. Визначено Інструкцією, що в розділі «8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладенні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу у якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов`язковому технічному контролю (ОТК) (якщо так, то вказується дата наступного ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років. Перед внесенням відомостей до розділу 8 слід отримати від страхувальника інформацію щодо необхідності проходження відповідним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», про що здійснити відповідний запис у внутрішньому договорі страхування. У разі, якщо транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, то внутрішній договір страхування по відношенню до нього укладати за умови надання страхувальником для огляду страховику протоколу перевірки технічного стану цього транспортного засобу чи талону державного технічного огляду. Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю перевищують один рік, внутрішній договір страхування укладається строком на один рік. Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю є меншим ніж один рік, то внутрішній договір укладається на строк, що відповідає цілому числу місяців до дати чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю чи, відповідно, до закінчення дії талону державного технічного огляду. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Згідно з ч.7 ст.35 цього Закону встановлена періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Відповідно до ст.37 цього передбачено підстави для заборони експлуатації транспортних засобів, зокрема, забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Ч.3 ст.203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Визначивши юридичну\~природу спірних\~правовідносин і\~закон,\~який їх\~регулює,\~дослідивши подані\~письмові докази,\~оцінивши їх\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~розгляді у\~судовому процесі\~всіх обставин\~справи в\~їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Зі змісту ст.5 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.55, 124 Конституції та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Згідно з Узагальненою Практикою розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними Верховним судом України від 24.11.2008 правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що «обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману в разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується, при чому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 910/12959/18 згідно з вимогами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - 3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Тож, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При вирішенні спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вирішуючи спір, суд, перевіривши доводи сторін, дійшовши висновку про вчасність його позовних вимог, тому, не порушуючи норми ЦПК України, ч.4 ст.129\~Конституції України вважає за необхідне вирішити спір по суті, забезпечивши право позивача на судовий захист, гарантований йому ст.55, 124\~Конституції України та передбачений ЦПК України, виконуючи свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процессу. Факт, що транспортий засіб "MERCEDES-BENZ. 313 CDI" номерний знак [NUMBER] підлягає обов"язковому технічному контролю, підтверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС, Законом України "Про дорожній рух". Факт недійсності (анулювання) протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу "MERCEDES-BENZ, 313 CDI" номерний знак [NUMBER] підтверджується листом Головного сервісного центру МВС. Ніким не заперечується, що відповідач на власний розсуд обрав страхову компанію та спосіб укладання договору страхування, надав необхідну для цього особисту інформацію, сплатив страховий платіж. Істотною умовою договору страхування при укладенні Полісу щодо транспортних засобів, які підлягають ОТК є проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю та укладення Полісу на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю. Проте, відповідач, знаючи про необхідність проходження ОТК забезпеченим транспортним засобом, при укладенні полісу повідомив, що відносно ТЗ є дійсний протокол ОТК, а датою наступного проходження ОТК є - 30.05.2024. Відповідач, укладаючи поліс, надав неправдиві відомості, що слугувало зазначенню в полісі невірного строку дії протоколу ОТК, що сприяло укладанню спірного полісу позивачем на строк, що перевищує строк чергового проходження ОТК. У зв`язку з наданням відповідачем неправдивих відомостей щодо наявності протоколу щодо обов`язкового проходження обов`язкового технічного контролю забезпеченим транспортним засобом, оспорюваний поліс укладений з порушенням норм Закону № 1961-IV, а саме абз.7 п.17.1 ст.17 Закону № 1961-IV, відповідно до якого, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух". Таким чином, оспорюваний поліс прямо суперечить Закону, оскільки він міг бути укладений лише на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю. За своїми технічними характеристиками забезпечений транспортний засіб підлягає проходженню ОТК, а відповідач під час укладення полісу надав неправдиві відомості щодо строку дії протоколу ОТК. Враховуючи вищевикладене, відповідач при укладенні полісу увів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс укладений з порушенням вимог Закону № 1961-IV, суд дійшов висновку про наявність порушеного цивільного права позивача. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Суд вважає, що задоволення позову забезпечує справедливу рівновагу між інтересами сторін, що узгоджується з положеннями ст.6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. При вирішенні питання про розподіл судових\~витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору З огляду\~на викладене,\~

Outcome: approved