Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

05.02.2024\~до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 2 957, 53 грн., інфляційні витрати у розмірі 21 049, 78 грн., 3% річних у розмірі 4 163,05 грн., додаткові витрати, понесені позивачем у зв`язку із оформленням позовної заяви: 140,00 грн. - послуги з копіювання, 66,00 грн. - послуги з друку. В обґрунтування позову зазначено, що 09 червня\~2020\~року Ленінським районним судом м.Харкова було прийняте рішення за справою № 642/3745/19, за яким вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3% річних з суми несплаченого боргу задоволено частково, та встановлено стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати за період з 01.06.2016\~по 31.05.2019\~у розмірі 9 363,00 грн., 3% річних від несплаченої суми боргу за період з 01.06.2018\~по 01.06.2019\~у розмірі 724,35 грн.\~ 09.08.2021\~рішенням Ленінського районного суду м.Харкова по справі №642/1085/21 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3% річних з суми несплаченого боргу задоволено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 13.09.2021. Станом на 31.12.2023\~відповідно до листа Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові від 15.01.2024\~за №2179\~загальна сума заборгованості за ВП №67163615\~складає 48 890, 44 грн. Таким чином, позивач [PERSON] згідно ст. 625 ЦК України вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав внаслідок невиконання боржником обов`язків перед ним, шляхом стягнення з боржника пені, індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 01.03.2021\~по 31.07.2021\~пені в розмірі подвійної ставки НБУ становить суму 2 957,53 грн., індекс інфляції складає 21 049,78 грн., та 3% річних складає 4 163,05 грн., а разом 28 170,36 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 09.02.2024\~позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.15-16), які позивачем 27.02.2024 усунуто (а.с.20-26). Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 04.03.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.27). Позивач в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.32,48). Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Мірошниченко А.М. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог\~п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, в судові засідання тричі не з`явилися, в порушення\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомили, не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень чи заяв щодо позову до суду від них не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.\~131\~ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до вимог ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини першою\~статті 1 Цивільного кодексу України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.1\~\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями\~77,\~78 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.4\~ст.77 ЦПК України\~\~суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1\~ст. 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави для припинення зобов`язання визначені у ст.ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України. В силу ч.3 ст.549\~ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Процентна ставка пені: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] х 2 х [Ставка пені(%)]/100%/365 днів х [Кількість днів]. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовістного виконання зобов`язання. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції\~\~за весь час прострочення, а також три проценти річних. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до оплати кредиторові. Отже передумовою для стягнення пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем. З урахуванням вказаних правових норм та наявності судового рішення за яким із відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість, то таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже є грошовим зобов`язанням, суд дійшов до висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, які відповідач належним чином не виконував, що дає підстави для стягнення на користь позивача пені, інфляційних витрат за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань чинне законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені ( ч.3\~ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначено у\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 545 ч. 3 ЦК України\~виконання боржником свого обов`язку підтверджує наявність у боржника боргового документа. Доказів виконання боржником зобов`язання у повному обсязі суду не надано. Згідно з положеннями\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 травня 2001 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми та моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь [PERSON] 54173,00 грн. матеріальної шкоди та 541,73 грн. судового збору, в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено. 30 червня 2001 року вказане рішення набрало чинності та був виданий виконавчий лист 2-153/2001. 04.09.2019 року старшим державним виконавцем МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59942642 на підставі виконавчого листа №2-153/2001. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 09.06.2020\~ по справі № 642/3745/19 вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3% річних з суми несплаченого боргу задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні витрати за період з 01.06.2016\~по 31.05.2019\~у розмірі 9 363,00 грн., 3% річних від несплаченої суми боргу за період з 01.06.2018\~по 01.06.2019\~у розмірі 724,35 грн. (а.с.21-24). 09.08.2021\~рішенням Ленінського районного суду м.Харкова по справі №642/1085/21 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3% річних з суми несплаченого боргу задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 6653,70 грн. інфляційні витрати у розмірі 2751,72 грн., 3% річних у розмірі 2012,79 грн., а разом 11418,21 грн. Відповідно до листа Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.01.2024\~за №2179\~загальна сума заборгованості за ЗВП №67163615\~станом на 15.01.2024\~складає 48 890, 44 грн. (а.с. 10). Згідно листа Головного управління статистики у Харківській області №б/н від 09.01.2024, індекс споживчих цін (індексів інфляції) по Україні за період за\~2020\~рік складає 105,0 грн., за\~2021\~рік 110,0 грн., за\~2022\~рік 126,6 грн., за\~2023\~рік 105,1 грн. (а.с.11). Відповідно до розрахунків, наданих позивачем [PERSON] , сума пені за період з 01.03.2021\~по 31.07.2021\~(з урахуванням обмеження, встановленого частиною шостою\~статті 232 ГК України) становить (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) 2 957,53 грн., інфляційні витрати становлять 21 049,78 грн., сума 3% річних складає 4 163,05 грн., а загалом, станом на 31.12.2023\~сума неустойки у вигляді пені, інфляційних витрат та 3% річних складає 28 170,36 грн. (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15.05.2001\~ не виконано, зведене виконавче провадження №67163615, до якого входить виконавче провадження №59942642\~по справі №2-153/2001, виконавче провадження №64624006\~по справі №642/3745/19, виконавче провадження №66917484\~по справі №642/1085/21 не закрито, а тому у зв`язку із довготривалим його невиконанням, у позивача виникло право щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат на відповідне грошове зобов`язання. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання (справа № 6-113 цс 14, постанова від 01.10.2014\~року), будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2\~ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватись, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць прострочення. Така позиція висвітлена в\~листі Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97р. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на індекс інфляції за кожен місяць прострочення платежу окремо. При цьому, якщо заборгованість виникла з 1 по 15 число відповідного місяця, розрахунок індексу інфляції слід проводити з врахуванням цього місяця. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення пені, індексу інфляції та 3 % річних за період з 01.03.2021\~по 31.07.2021, яка станом на 01.02.2024\~становить 28 170,36 грн. та складається з: пені - 2 957,53 грн., інфляційні витрати - 21 049,78 грн., сума 3% річних складає 4 163,05 грн. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат у розмірі 140,00 грн. за послуги з копіювання та друку у розмірі 66,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2\~ст.140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч.8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем не обґрунтовано та не доведено, на підставі яких документів суд має стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у сумі 140,00 грн. за послуги копіювання та послуги з друку у розмірі 66,00 грн. Враховуючи викладене, у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача понесених додаткових витрат, пов`язаних з розглядом справи, слід відмовити. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідачем не було до суду подано жодного доказу, який би спростував обставини позову та факту наявності боргу. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial