Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

\~\~ [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 09 липня 1997 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися діти [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] - [INFO] Сини проживають з [PERSON] та перебувають на її утриманні. На даний час [PERSON] навчається у Національному університеті «Львівська політехніка», [PERSON] навчається у Львівському національному університеті ім.І.Франка. Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, її грошового забезпечення недостатньо для утримання синів, що навчаються в іншому місті та не в змозі повністю матеріально забезпечити та надати всі належні умови для навчання. У зв`язку з навчанням, сини витрачають кошти на проїзд до місця навчання, на харчування, одяг, придбання підручників та ряд інших супутніх витрат пов`язаних із процесом навчання. Батько є працездатним, коштів на утримання синів не надає, але має можливість сплачувати аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] на період навчання. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітніх [PERSON] та [PERSON] в розмірі 12342 на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними 23-х річного віку. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає часткового задоволенню по наступним підставам. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 19 липня 1997 у відділі ДРАГС м.Яворів Львівській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про\~що зроблено\~відповідний актовий\~запис №62,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~укладення шлюбу\~серії [NUMBER] \~від 19.07.1997\~року.\~Після реєстрації\~шлюбу дружині\~присвоєно прізвище\~" [PERSON] ". Від шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] , батько \~ [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] від 8.05.2000. Згідно довідки\~№010901\~від 30.11.2023,\~виданоїНУ «Львівська політехніка» встановлено, що [PERSON] дійсно\~навчається на денному стаціонарі. Термін навчання закінчується 30 червня 2024 року. [PERSON] народився [INFO] , батько \~ [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] від 06.12.2005. Згідно довідки\~№600\~від 16.11.2023,\~виданоїу Львівський НУ ім.І.Франка встановлено, що [PERSON] дійсно\~навчається на денному стаціонарі. Термін навчання з 01 вересня 2023 по 30 червня 2027 року. Згідно з довідки виданої ОСББ «Івана Хрестителя 88» №63 від 27.11.20233 та №33 від 18.05.2024 про те що [PERSON] та її сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов`язку буде неможливим. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, позовні вимоги визнав. Таким чином,

Outcome: partial