Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

У квітні 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника заявника [PERSON] надійшла вище зазначена заява, з проханням : встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Александрівка, Кондольського району Пензенської області Російської Федерації, яка померла [INFO] , була рідною племінницею [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Перегонівка, Обухівського району, Київської області, яка померла [INFO] ; встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після [PERSON] , яка померла [INFO] . Подану заяву обґрунтовано наступним. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у виді 1/5 частки у справі спільної часткової власності нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її племінниця [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжувала використовувати квартиру для проживання, разом з іншими співвласниками. Крім того зазначено, що інших спадкоємців, які б мали намір успадкувати майно, що залишилось після [PERSON] відсутні, заповіт на випадок своєї смерті вона також не залишила. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла її дочка, заявник у даній справі. Інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовилися. За життя [PERSON] заповіту не склала, таким чином заявник є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. Також у заяві зазначено, що заявник не може підтвердити факт родинних відносин та факт прийняття спадщини, оскільки відсутні документи на підтвердження родинного зв?язку між [PERSON] та [PERSON] , відсутні документи про народження матері [PERSON] - [PERSON] , а також дані про укладення [PERSON] шлюбу та зміну її прізвища на « [PERSON] ». Оскільки [PERSON] народилася та уклала шлюб на території росії, отримати відповідні актові записи не вбачається можливим. Ухвалою від 26 квітня 2024 заяву призначено до судового розгляду ( а. с. 16-17). У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву та просив задовольнити. Заявник пояснила, що померла [PERSON] не мала власної родини. У зв`язку із життєвими обставинами [PERSON] виховувала її матір [PERSON] , як власну дочку, а потім переїхала до неї з росії, допомагала доглядати виховувати дітей. Квартира, у якій проживала родина матері була приватизована, померла [PERSON] також брала участь у приватизації. На момент смерті [PERSON] вона проживала з їх родиною, де була зареєстрована. Її мати [PERSON] прийняла, проте не оформила спадщину після померлої тітки. Встановлення факту родинних відносин та прийняття спадщини заявнику необхідно для оформлення спадщини після померлої матері [PERSON] .. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із частиною 7 статті 19 ЦПК окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Від заінтересованої особи Бориспільської міської ради Київської області надійшла заява, з проханням розгляд справи проводити без участі представника міської ради, при вирішенні справи просили прийняти законне та обґрунтоване рішення за наявними матеріалами справи (а. с. 22). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва від 25 січня 1994 року № 1209, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у рівних частках кожному належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про смерть 20 січня 1995 року складено запис №24, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 20 січня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області ( а. с. 4). [INFO] померла матір заявника [PERSON] , [INFO] , про що 31 серпня 2021 року складено актовий запис № 1384 у Бориспільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 31 серпня 2021 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а також свідоцтвом на шлюб Серія [NUMBER] від 24.04.1959 (а.с.6,11). Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу заявника, копії яких наявні в матеріалах витребуваної судом спадкової справи (а.с. 27 на звороті). Встановлено, що на підставі поданої заяви [PERSON] , про прийняття спадщини, 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Дідок В.В. заведено спадкову справу № 36/2021 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а. с. 24-47). Відповідно до листа приватного нотаріуса Дідок В.В. від 28.03.2024 № 46/02-14, видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні родинні відносини з [PERSON] та не має підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] ( а. с. 7). Разом із з цим з наданих документів, встановлено, що мати померлої [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.9). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що мати померлої [PERSON] - [PERSON] та померла [PERSON] були рідними сестрами, що померла [PERSON] чоловіка та власних дітей не мала та на момент смерті постійно проживала з померлою [PERSON] та її родиною за адресою: [ADDRESS] . У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до вимог ст.525 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , ч асом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім того відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року було визначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини протягом 6-місячного строку з моменту смерті спадкодавця. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР було визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Встановлено, що на момент смерті [PERSON] спадкоємці першої та другої черги, визначені ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР, були відсутні. Відповідно до п.5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, в силу вимог ч.1 ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За змістом ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже [PERSON] , як племінниця [PERSON] , відповідно до вищенаведених положень ст.ст. 1262,1266 ЦК України в редакції 2003 року, отримала право на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом її матері ( [PERSON] ), та яка не була прийнята іншими спадкоємцями після смерті тітки. [PERSON] на момент смерті [PERSON] постійно з нею проживала, і таким чином вступила в управління та володіння спадковим майном протягом 6-місячного строку з моменту смерті спадкодавця, яким відкрито користувалася та володіла з 20.01.1995 по день своєї смерті, [INFO] . Інші, визначені Цивільним кодексом України спадкоємці, які б прийняли спадщину, або порушували питання щодо продовження строку на її прийняття, відсутні. Органом місцевого самоврядування питання щодо визначення спадщини відумерлою також не порушується. За таких обставин, спір про право відсутній. З урахуванням викладеного, на підставі досліджених письмових доказів, а також показів допитаних в суді свідків, суд дійшов висновку, що заявником надано достатньо належних і допустимих доказів, щоб встановити зазначені в заяві факти, що мають юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що залишилась після [PERSON] , оскільки на момент її смерті проживала та користувалася квартирою, частка у які належала померлій [PERSON] . Згідно з вимогами ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, 1963 року, що діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON] , прийняла спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та згідно з вимогами ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України 1963 року набула права власності в порядку спадкування на вказане нерухоме майно з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Будь-яких даних про те, що існує спір про право, в ході судового розгляду не встановлено. З матеріалів спадкової справи встановлено, що заявник єдина спадкоємиця за законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що заява підлягає задоволенню, оскільки досліджені судом належні, допустимі і достатні докази свідчать про те, що [PERSON] була племінницею [PERSON] та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved