Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

01 березня 2023 року представник позивача за довіреністю - адвокат Руденко К.В., в інтересах позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто», через підсистему Електронний суд, звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідно до умов договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA) та [PERSON] , відповідач отримав кредит в розмірі 3500,00 гривень, строком на 17 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитним коштами та в ромірі 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був підписаний 25 лютого 2021 року о 15:39:48 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 080838 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі «Інтернет» https://monetka.com.ua та/або https://monetk.ua/. 17 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладений договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, згідно умов якого право вимоги за договором № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19 384,05 гривень, в тому числі: 3500,00 гривень - заборгованість за кредитом; 1184,05 гривні - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 25 лютого 2021 року по 14 березня 2021 року (включно); 14 700,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 15 березня 2021 року по 12 липня 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК; сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Крім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу реєстрації, а також направленням на електронну адресу зазначену у позовній заяві. Відзив на позов відповідачем не надано. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до умов договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA) та [PERSON] , відповідач отримав кредит в розмірі 3500,00 гривень, строком на 17 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитним коштами та в розмірі 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Відповідно до п. 1.1. договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» надає позичальникові - [PERSON] грошові кошти на споживчі цілі в розмірі 3 500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.п. 1.2, 1.3 договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом: 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом в межах строку надання кредиту. Строк надання кредиту та строк договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року становить 17 днів, але, в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими в кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.3. договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року). Пунктом 2.4.1 договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року визначено, що позичальник зобов`язаний у встановлений цим договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, [PERSON] сплачує ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасного повернення кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений в п. 1.3 цього договору (п. 3.3. договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року). Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, заборгованість останнього за кредитним договором № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року становить 19 384,05 гривень, в тому числі: 3500,00 гривень - заборгованість за кредитом; 1 184,05 гривні - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 25 лютого 2021 року по 14 березня 2021 року (включно); 14700,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 15 березня 2021 року по 12 липня 2021 року (включно) згідно ч.2 ст.625 ЦПК України. 17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» був укладений договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, згідно умов якого право вимоги за договором № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Згідно витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 17 червня 2021 року до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, ТОВ «ФК «Ріальто» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 16 321,55 гривні, в тому числі: 3500,00 гривень - сума заборгованості за кредитом; 12 821,55 гривні - сума заборгованості за нарахованими процентами, проте ТОВ «ФК «Ріальто» як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи було здійснено подальше нарахування платежів за кредитним договором та станом на 21.02.2024 року становить 19 384,05 гривень. Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 512, 513 ЦК України, зміна кредитора в зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1) ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» зобов`язується надати кредит в розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 3500,00 гривень. Однак, відповідач зобов`язань за договором № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 19 384,05 гривні, яку відповідачем до цього часу не погашено. Витребувана інформація з АТ «Державний ощадний банк України » про рух грошових коштів на ім`я [PERSON] підтверджує рух коштів по банківському рахунку до якого емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , а також номер телефону [NUMBER] міститься в анкетних даних [PERSON] і є фінансовим номером. З виписки чітко видно, що 27.02.2021 року о 08:01:40 годин було здійснено зарахування переказу на рахунок в сумі 3 500,00 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених умовами договору № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року, порушено умови щодо строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач не скористався своїми правами, передбаченими ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. В зв`язку невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, утворилась заборгованість останнього перед позивачем. Доказів погашення відповідачем заборгованості за договором № 210225-35385-1 від 25 лютого 2021 року матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1) ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц: «На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду наступні документи: - копію договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року № 02/06/2022; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412; - копію довіреності ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на ім`я адвоката Руденка К.В., - копію акта приймання-передачі наданих послуг № 201 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022, - копію платіжної інструкції № 1098 від 12 січня 2024 року. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України». Відповідачем клопотання про невідповідність понесених витрат, зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялось. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц, «відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідно до вимог ч.8 ст. 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду». Згідно платіжного доручення № 1301 від 22 лютого 2024 року, позивачем при зверненні до Черкаського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 4, 11, 15, 16, 509, 512-516, 526, 549, 599, 626, 629, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved