Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

27 березня 2024 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 02.04.1991 року по сьогоднішній день вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Будинок на той час рахувався за КСГП ім. Ілліча та був наданий їй для проживання. Проте документи, які стали підставою для вселення, не збереглися. Вказаним житловим будинком вони безперервно, відкрито та правомірно користується з 1991 року по теперішній час. За весь час її проживання у вказаному будинку, нею було проведено його капітальний ремонт, проводилася оплата за комунальні послуги. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею за набувальною давністю право власності на житловий будинок літ. «А,а», житловою площею 31,8 кв.м, загальною площею 69,3 кв.м, навіс літ. «а1», погріб літ. «підБ», сарай літ. «Б», огорожу № 1, колодязь пробойний № 2, розташовані за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву у якій просили розгляд справи проводити у її відсутність, зазначила, що підтримує позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно довідки № 20 від 20.02.2024 року, виданої Борисівським старостинським округом, відповідно до погосподарської книги за № 2 за 2024-2028, погосподарський номер 030139-1, [PERSON] зареєстрована та з 1995 року проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 993506, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 0,1800 га, розташована в с. Бориси Глобинського району Полтавської області, кадастровий номер 5320680501:01:003:0084, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.14). Відповідно до Довідки № 21 від 20.02.2024 року, виданої Борисівським старостинським округом, згідно запису № 030139-1 погосподарської книги № 2 за 2024-2028, [PERSON] проживає в житловому будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,18 га (а.с.13). [PERSON] проводить оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Як вбачається\~з технічного\~паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , будинок має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А,а», житловою площею 31,8 кв.м, загальною площею 69,3 кв.м, навіс літ. «а1», погріб літ. «підБ», сарай літ. «Б», огорожа № 1, колодязь пробойний № 2 (а.с. 7-11). Згідно Довідки № 61/3240 від 24.06.2024 року, за даними архівного обліку, станом на 28.12.2012 року в КП «КМБТІ», право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 366302589 від 19.02.2024 року, права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровані (а.с.15). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст.\~328\~Цивільного кодексу\~України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати,зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Приймаючи до уваги те, що позивачем, доведено її добросовісне, відкрите, безперервне володіння житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] більше 10 років, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved