Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій просить: - виключити відомості про батьківство позивача з актового запису № 6 від 23 липня 2015 року про народження [PERSON] , складеного Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області; - зобов`язати Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] , видати нове свідоцтво про народження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони тривалий час підтримували тісні стосунки. [INFO] відповідачка у Королівстві Камбоджа, м. Сієм Ріп, народила дитину, яку зареєстровано в Посольстві України в Соціалістичній Республіці В`єтнам, як [PERSON] . Відомості про батька записано згідно ч. 1 ст. 135 СК України. У серпні 2018 року відповідачка повідомила позивача, що він є батьком малолітньої дитини, у зв`язку з чим, сторони 08 серпня 2018 року подали спільну заяву про визнання батьківства до Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У подальшому, позивачеві стало відомо, що дитина не його, у зв`язку з чим, останній вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 10 квітня 2024 року представником третьої особи подано письмове пояснення, в якому зазначено, що актовий запис про народження № 6 [PERSON] від 23 липня 2015 року зареєстровано Посольством України в Соціалістичний Республіці В`єтнам. Зміни до актового запису про народження можуть бути внесені Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, як органом де зберігаються актовий запис. 19 квітня 2024 року відповідачкою подано заяву про визнання позовних вимог, в якій остання зазначила, що дійсно сторони протягом тривалого часу підтримували тісні стосунки. [INFO] відповідачка у Королівстві Камбоджа, м. Сієм Ріп, народила дитину та зареєструвала її як [PERSON] , відомості про батька записано згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Батьком дитини є громадянин Королівства Камбоджа. Після повернення до України відповідачка повідомила позивачеві некоректну інформацію, свідомо приховала, що батьком дитини є громадянин Королівства Камбоджа. Позивач насправді вважав дитину своєю, у зв`язку з чим, сторонами подано спільну заяву про визнання батьківства. Протягом нетривалого часу відносини між сторонами були теплі, позивач піклувався дитиною. У подальшому, відносини між сторонами погіршились, позивач перестав приділяти увагу дитині, а тому відповідачка повідомила позивача про те, що він не є батьком дитини. Позивач у підготовче судове засідання не з`явися, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, про наслідки визнання позову обізнана. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийнявши визнання відповідачкою позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що сторони тривалий час перебували у тісних стосунках, що не оспорювалось сторонами. [INFO] відповідачка у Королівстві Камбоджа, м. Сієм Ріп, народила дитину та зареєструвала її як [PERSON] , відомості про батька записано згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Актовий запис про народження [PERSON] № 6 складено 23 липня 2015 року Посольством України в Соціалістичній Республіці В`єтнам, що підтверджується копією довідки Посла України в Соціалістичній Республіці В`єтнам. Дата народження - [INFO] . Батьки: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00022197674 від 22 лютого 2019 року вбачається, що в актовий запис про народження [PERSON] № 6 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23 серпня 2018 року, згідно спільної заяви матері та батька дитини про визнання батьківства № 16-16.30-44 від 08 серпня 2018 року, яка була подана до Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внесено зміни, зокрема: - по батькові дитини змінено з [PERSON] на [PERSON] ; - відомості про батька: [PERSON] змінено на [PERSON] ; - відомості про матір: [PERSON] на [PERSON] . Суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги щодо оспорювання батьківства, зокрема визнано, що позивач не є біологічним батьком дитини. Матеріалами справи також підтверджується, що 19 квітня 2024 року відповідачкою подано до суду заяву, у якій нею визнано позовні вимоги. Як з`ясовано судом, визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на наведене, приймаючи до уваги те, що вимоги позивача визнаються відповідачкою і підтверджуються наданими доказами, а визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією ID № 3418-2764-7865-0746 від 14 березня 2024 року у сумі 1211 грн. 20 коп. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. (50 відсотків від загального розміру судового збору).

Outcome: approved