Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

08.05.2024\~позивач [PERSON] \~звернувся\~ до\~\~суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що з початку 2021 року по вересень 2022 року він з відповідачкою [PERSON] перебував у фактичних сімейно-шлюбних відносинах. За час спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON] . У вересні 2022 року відповідачка без пояснення причини вперше зникла на тривалий час, покинувши малолітню дитину. В подальшому вона періодично приходила до його з дитиною місця реєстрації. Позивач постійно намагався вжити заходів та повернути дитині матір, однак, його зусилля до позитивних наслідків не призвели. На даний час місцеперебування відповідачки йому не відоме. Під час телефонного спілкування [PERSON] повідомила, що мешкає в селищі Рокитне. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою батьківських обов`язків, безвідповідальним ставленням до виховання дитини, місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення виконкому Таращанської міської ради від 30 червня 2023 року за № 304-VIII, було визначено разом з позивачем. Відповідачка протягом тривалого часу веде аморальний спосіб життя, за що неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. 11.04.2024 відбулося засідання виконавчого комітету Таращанської міської ради, на якому було розглянуто питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та прийнято рішення про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення її батьківських прав. Позивач зазначає, що на даний час інтереси дитини вимагають вжиття невідкладних заходів та відібрання малолітньої доньки від матері без позбавлення її батьківських прав, оскільки відповідачка не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі та ухиляється від її виховання та утримання. А тому, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просив суд відібрати малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; малолітню дитину передати під його (позивача) нагляд, а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі частини заробітку (доходу) відповідачки до досягнення дитиною повноліття. 09.05.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв цей позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 27.05.2024 (а.с.34, 35). 27.05.2024 суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче\~провадження та\~призначив справу\~до судового\~розгляду по суті на 07.06.2024 (а.с.49, 50). У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді справу було знято з розгляду з подальшим призначенням судового засідання на 20.06.2024 (а.с.54). В судове засідання позивач [PERSON] та представник третьої особи не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно, подали до суду заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі, позов підтримали і просили задовольнити (а.с. 61, 62, 67). Відповідачка [PERSON] у судове засідання двічі (07.06.2024 та 20.06.2024) не з`явилася; про день, час і місце судового розгляду справи повідомлена належно та завчасно згідно з вимогами чинного законодавства: рекомендовані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою місцезнаходження (а.с. 42,58-60), що згідно з положеннями п.4 ч.8 та ч.10 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Відзив на позовну заяву [PERSON] , заяви чи клопотання від відповідачки [PERSON] до суду не надходили. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка [PERSON] у судове засідання двічі не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач надав згоду на розгляд справи в заочному порядку, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду цієї справи. Ухвалою суду від 20.06.2024, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що 10 грудня 2021 року Таращанським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) було зареєстровано народження [INFO] [PERSON] (актовий запис №173); батьки: батько громадянин України [PERSON] , мати громадянка України [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2021 (а.с.14). Відповідно до наданої копії витягу з Реєстру Таращанської територіальної громади від 29.05.2023 № 2023/004042547, малолітня [PERSON] з 23.12.2021 по даний час значиться зареєстрованою та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 15). Відповідачка [PERSON] зареєстрована окремо від позивача та доньки за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії витягу з Реєстру Таращанської територіальної громади від 29.05.2023 № 2023/004042501 (а.с.13). Згідно з довідкою-характеристикою № 11-13/65-20-9 вих-24, виданою 20.03.2024 Калиновецьким старостинським округом виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на сім`ю [PERSON] , [INFO] , останній проживає у власному будинку [ADDRESS] , в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна та веранда. У вказаному будинку позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] , 1953 р.н., з братом [PERSON] , 1986 р.н., та його сім`єю: дружина [PERSON] , 1998 р.н., дочка [PERSON] , 2017 р.н., син [PERSON] , 2018 р.н., дочка [PERSON] , 2024 р.н.. Позивач має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , сам займається вихованням дитини, забезпечує її потреби, як матеріальні так і соціальні. Отримує передбачені законом виплати: соціальну допомогу при народженні дитини у розміри 860 грн. щомісячно, також допомогу малозабезпеченим сім`ям. Має земельний пай, який перебуває в оренді, і отримує від нього прибуток. Мати дівчинки [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, не проживає разом з нею, не приїжджає. [PERSON] шкідливих звичок не має. Громадського порядку не порушував, компрометуючими матеріалами виконавчий комітет не володіє (а.с.16). З акту обстеження умов проживання дитини в сім`ї [PERSON] від 15.01.2024, проведеного комісією виконавчого комітету Таращанської міської ради, установлено, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , який має вади здоров`я у зв`язку із захворюванням (інсульт). Умови проживання задовільні, у кімнатах прибрано, дитина має місце для сну, постільну білизну, є незначні запаси продуктів харчування. Мати [PERSON] з дитиною не проживає. До дитини не приїжджала близько 4-х, 5-ти місяців. Інколи телефонує (а.с.17). На підставі рішення виконавчого комітету Таращанської міської ради від 30.06.2023 № 304-VIII визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). З висновку виконавчого комітету Таращанської міської ради від 11.04.2024 вбачається, що [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Оскільки на той момент [PERSON] була неповнолітньою, то у зв`язку з народженням нею дитини, рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 14.12.2021 № 512-VІІІ їй надана повна цивільна дієздатність. Певний час [PERSON] здійснювала догляд за дочкою, проте, у вересні 2022 року на тривалий час пішла з дому, не повідомила [PERSON] , про свої наміри і про тривалість своєї відсутності, залишивши дитину першого року життя. Спроби [PERSON] протягом 9 днів зв`язатися з [PERSON] та з`ясувати її наміри щодо повернення до місця постійного проживання не дали результату, оскільки [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідала. Станом здоров`я дитини, питаннями її харчування та догляду протягом всього періоду своєї відсутності не цікавилася. Після повернення додому [PERSON] пояснила, що весь цей час перебувала у подруги у сусідній громаді. З того часу [PERSON] з цивільним чоловіком та їхньою дитиною проживала епізодично. Вихованням та матеріальним утриманням дитини не займалася і не займається. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] батьківських обов`язків, безвідповідальним ставленням до виховання дитини, місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Таращанської міської ради від 30.06.2023 № 304-VIII. Саме батько перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] не чинив перешкод [PERSON] у здійсненні нею батьківських прав та виконанню обов`язків щодо дочки. Проте вона безвідповідально ставилася та продовжує ставитися до виховання дитини. Так, у липні 2023 року [PERSON] , за згодою [PERSON] , взяла [PERSON] на кілька годин до своєї матері, яка проживає в селі Дубівка. Того ж дня дитину батькові не повернула, про її місце знаходження [PERSON] не повідомила. Спроби батька з`ясувати наміри [PERSON] щодо повернення дитини до місця постійного проживання не дали результату, оскільки вона на телефонні дзвінки не відповідала. Після звернення [PERSON] до відділення поліції, дитина була розшукана у знайомої [PERSON] , яка мешкає у Бориспільському районі, і нею доставлена до м. Тараща, оскільки саме вона останні кілька днів здійснювала догляд за дитиною у зв`язку з відсутністю матері. Після цього дитина була передана працівникам відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради. Таке ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов`язків стало підставою для ініціювання відділом «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради питання про її притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП. За інформацією відділення поліції № 2 Білоцерківського РВГУ НП в Київській області у період з січня 2022 року по квітень 2024 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 4 рази. [PERSON] за місцем проживання в с. Дубівка Білоцерківського району Київської області характеризується негативно, з дитиною не проживає, не працює, коштів на утримання дочки не надає. Відповідно до інформації КНП ТТМР «Таращанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» [PERSON] з дитиною не проживає, з приводу лікування, оглядів та профілактичних щеплень звертається батько [PERSON] , який виконує всі призначення та рекомендації лікаря. Представниками відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради Кошарній Л.О. неодноразово виносилися офіційні попередження про необхідність належного виконання батьківських обов`язків, їй роз`яснювалися правові наслідки у разі ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини. Стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] неодноразово був предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Таращанської міської ради. Проте це не спонукало матір змінити ставлення до виховання дочки. За результатами проведеного оцінювання потреб фахівцями із соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Таращанської міської ради. [PERSON] отримувала послугу соціального супроводу у зв`язку з виявленими складними життєвими обставинами, які призводили до неналежного задоволення потреб дитини. Проте [PERSON] жодних рекомендацій фахівця із соціальної роботи не виконувала на телефонні дзвінки не відповідала, внаслідок чого план соціального супроводу не виконано. В ході соціального супроводу були надані послуги, метою яких є збереження сімейного середовища для дитини, підвищення виховного потенціалу матері, спрямованого на необхідність зміни її ставлення до виховання дочки. Відділенням соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Таращанської міської ради надано весь спектр послуг для мінімізації складних життєвих обставин, якими [PERSON] не скористалася та фактично самоусунулася від виховання дитини та її утримання (а.с.20, 21). Указаний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 11.04.2024 №112-VIІI (а.с.19). Наведені обставини встановлені судом та підтверджені матеріалами справи. При вирішенні питання про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання доньки, суд керується наступним. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст.\~2\~Сімейного кодексу\~України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18\~Конвенції «Про\~права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з\~вимогами ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 141\~СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд враховує, що відповідачка має працездатний вік, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, а також не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу і брати участь в утриманні малолітньої дочки. З огляду на наведене, суд висновує про достатність фактичних і правових підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно зі статтею 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 08.05.2024. Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. При вирішенні питання про відібрання малолітньої доньки від матері/відповідачки без позбавлення її батьківських прав та передачу малолітньої під нагляд батька/позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. За змістом ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з приписами ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Так, судом достеменно установлено, що малолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] , з 23.12.2021 по даний час зареєстрована та фактично проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що мати дівчинки відповідачка [PERSON] не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. За таких обставин, судом не встановлено порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів позивача щодо проживання з ним малолітньої дитини. Оскільки дочка і так проживає з позивачем, який її виховує і утримує, позовна вимога [PERSON] про відібрання у матері [PERSON] і передачу дитини під його нагляд є безпідставною і не може бути задоволена судом. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 347/1924/20 (провадження № 61-17496св21). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положенням ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач, як особа з інвалідністю І групи, звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, при частковому задоволенні позову, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у дохід держави в розмірі 1 211,20 грн за задоволену вимогу про стягнення аліментів. Решта суми судового збору в розмірі 1 211,20 грн відноситься на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial