Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

09.04.2024 року до суду надійшла позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 28 105,41 грн., інфляційні нарахування - 2 969,14 грн., 3% річних - 1 092,57 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] та користуються послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ), що надаються позивачем. Однак, відповідачі свій обов`язок по своєчасній оплаті цих послуг не виконують, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка станом на 04.04.2024 року становить 28 105,41 грн. Так, як відповідачі своєчасно не сплачують за отримані житлово-комунальні послуги, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є, законом передбачені, підстави для стягнення 3% річних в розмірі 1 092,57 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 969,14 грн., нарахованих на суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча повідомлені належним чином про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив на заявлені вимоги до суду не направили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві. На підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 19.05.2023 року та має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою з 03.09.1992 року. [PERSON] з 24.11.1988 року та [PERSON] з 19.07.1990 року зареєстровані в зазначеній квартирі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі користуються послугами з утримання будинків та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ), що надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що розмір заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги станом на 31.03.2024 року складає 28 105,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачі в судове засідання не зёявились, не надали доказів що сума заборгованості є меншою чи відсутня, не заперечували факт надання послуг позивачем. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідачі не сплачували за надані послуги, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2018 року по 31.03.2024 року в розмірі 28 105,41 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. При цьому, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за період з 01.03.2019 року по 23.02.2022 року та за січень, лютий 2024 року 3% річних в розмірі 1 092,57 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 2 969,14 грн. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved