Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

28.03.2024 в.о. директора Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Ніколенко Ю. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] надмірно виплачені кошти у розмірі 2\~589,00 грн. та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 15.04.2022 [PERSON] була призначена компенсація відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою КМУ від 23.09.2020 № 859, на період з 01.04.2022 по 31.03.2023 по догляду за [PERSON] , яка є особою з інвалідністю І групи. 06.02.2023 на підставі протоколу рішення департаменту соціальної політики Черкаської міської ради було припинено нарахування компенсації [PERSON] з 01.02.2023 у зв`язку із смертю [PERSON] . За період з 01.02.2023 по 28.02.2023 розмір переплати по компенсації становить 2\~589,00 грн., яка безпідставно отримана відповідачкою. Листами від 10.02.2023 та 21.08.2023, а також телефонограмою від 21.08.2023 [PERSON] була повідомлена про необхідність повернення надміру отриманих коштів компенсації, однак на даний час переплату по компенсації не повернула. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь департаменту нарахованої та виплаченої компенсації в розмірі 2\~589,00 грн. за період з 01.02.2023 по 28.02.2023. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання в.о. директора департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Ніколенко Ю. не з`явилася, подала заяву, просила проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотань про відкладення або про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.04.2022 [PERSON] звернулася до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійні основі за [PERSON] та призначення компенсації. На підставі поданої заяви та долучених до неї документів, рішенням Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради від 10.05.2022 [PERSON] призначено компенсацію по догляду за [PERSON] з 01.04.2022 по 31.03.2023. В подальшому, рішенням Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради від 06.02.2023 [PERSON] припинено нарахування та виплату компенсації, у зв`язку зі смертю [PERSON] . Згідно повідомлення про переплату від 08.02.2023 за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 у [PERSON] утворилась переплата по компенсації у розмірі 2\~589,00 грн. Листами від 10.02.2023 та 21.08.2023 позивачповідомляв відповідачку про переплату та необхідність повернення виплачених коштів у розмірі 2\~589,00 грн. Однак, станом на день розгляду справи відповідачка кошти не повернула. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу стягнення надміру виплачених коштів компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Механізм призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги визначений Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020. Так, пунктом 1 Порядку передбачено, що компенсація призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є, зокрема, особами з інвалідністю I групи. Згідно підпункту 2 пункту 11 Порядку\~ виплата компенсації припиняється у разі смерті особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Відповідно до абзацу 1 пункту 19 Порядку суми компенсації, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку фізичної особи, яка надає соціальні послуги, через подання документів із завідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату компенсації тощо, стягуються відповідно до законодавства. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи, що за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 відповідачка безпідставно отримала компенсацію у розмірі 2\~589,00 грн., яку в добровільному порядку не повернула позивачу, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 37 від 26.03.2024. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то вказані витрати мають бути стягнуті з відповідачки користь позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved