Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Новіцьку І.Л. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 24.09.2015 року за №2462-78-VI вулицю «Малиновського» перейменовано на « [PERSON] ». Відповідно до Акту №3 приймання-передачі багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] на обслуговування ТОВ «Укр Житло Сервіс» комісією передано ТОВ «Укр Житло Сервіс» житловий комплекс по [ADDRESS] разом з технічною документацією. Відповідно до протоколу від 04 листопада 2017 року зборів багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , та 8б/1, було прийнято рішення щодо визначення управителя ТОВ «УКР ЖИТЛО СЕРВІС» та затверджено умови договору на обслуговування. Тим же протоколом затверджено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком, управителем ТОВ «УКР ЖИТЛО СЕРВІС» у сумі 6,41 грн. за 1 м2 на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ПДВ та прибутком для житлових приміщень, та 6,67 грн. за 1 м2 на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ПДВ та прибутком для комерційних приміщень. Вартість послуг є фіксованою та не потребує узгодження з відповідачем. Вказує, що послуги з управління багатоквартирним будинком позивачем надавались вчасно та у повному обсязі. Проте, в порушення грошового зобов`язання з оплати спожитих послуг у відповідача утворилась заборгованість за період з 01 квітня 2018 року по 01 грудня 2023 року, яка станом на 19.03.2024 року становить 25\~285, 84 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком на загальну суму в розмірі 28\~917, 45 грн, яка складається з боргу в сумі 25\~285,84 грн., інфляційних втрат в сумі 2708,35 грн., та 3% річних в розмірі 923,26 грн, разом з понесеними судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до частини 8\~статті 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло. Відповідач двічі повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило. Через відсутність від відповідача заяв/клопотань та відзиву на позов, який двічі повідомлявся про розгляд даної справи, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувається без участі сторін, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті\~178 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Згідно із копією акту приймання-передачі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , на обслуговування ТОВ «Укр Житло Сервіс» від 07 лютого 2018 року комісією передано ТОВ «Укр ЖитлоСервіс» вищевказаний житловий будинок разом з технічною документацією. Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку від 04 листопада 2017 року було прийнято рішення щодо визначення управителя ТОВ «УКР ЖИТЛО СЕРВІС» та затверджено умови договору на обслуговування, а також затверджено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком, управителем ТОВ «УКР ЖИТЛО СЕРВІС» в сумі 6,00 грн. за 1 м2\~на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ПДВ та прибутком та 6,85 грн. за 1 м2\~на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ПДВ та прибутком для комерційних приміщень. Відповідно до копії досудової вимоги вих.№2301 від 31.12.2023 року ТОВ «УКРЖИТЛО СЕРВІС» було направлено [PERSON] лист, в якому останньому було запропоновано сплатити заборгованість до 15.01.2024 року або звернутися до ТОВ «УКРЖИТЛО СЕРВІС» для її реструктуризації. Як вбачається з акту звірки взаємних розрахунків по стану за період з квітня 2018 по грудень 2023 року у відповідача [PERSON] існує заборгованість перед ТОВ «УКР ЖИТЛО СЕРВІС», яка станом на 31.12.2023 року становить 25\~285,84 грн. Окрім того, до вищевказаної суми боргу позивачем за період з 01 червня 2018 по 01 лютого 2024 року нараховано 3% річних в розмірі 923,26 грн. та інфляційні втрати в сумі 2708,35 грн. Відповідно до ст.322\~Цивільного кодексу\~України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.20 та 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Відповідно до ч.1 ст.13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п.5 ч.2. ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно із\~ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються безперебійно. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Крім того, згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 України. Згідно положень ст.ст.12,\~13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно до ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч.1-4, 8\~ст.83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 4 статті 353 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до частини 1 ст.356 ЦК України \~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1 ст.359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано заперечень проти позову, доказів, що свідчать про погашення заборгованості за внесками на утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, враховуючи, що відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 квартири, заборгованість за утримання якої просить стягнути позивач, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 1/2 частки від суми боргу в розмірі 28\~917,45 грн., а саме - 14\~458,72 грн., яка складається з боргу в сумі 12\~642,92 грн., інфляційних втрат в сумі 1354, 17 грн., та 3% річних в розмірі 461,63 грн.. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Outcome: partial