Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила ухвалити рішення про усунення від права на спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що в 1993 році орган приватизації заводу «Арсенал» засвідчив, що квартира за адресою: [ADDRESS] - на праві приватної власності належить тітці позивача [PERSON] . Органом приватизації державного житлового фонду заводу «Арсенал» було видано свідоцтво про право власності на житло від 25 грудня 1993 pоку, квартира була приватизована згідно з Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду». 01 грудня 2014 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою посвідчено заповіт [PERSON] за №9-2630 на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть від 17 березня 2015 року, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, [PERSON] померла, про що зроблено відповідний актовий запис № 96. Згідно довідки про причину смерті № 105 від 17 березня 2015 року спадкодавець померла від хронічної обструктивної хвороби легенів. 15 травня 2015 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою бyла заведена спадкова справа № 328/2015 померлої [INFO] [PERSON] , 1930 p.н. При цьому, позивач наголошує, що відповідач має бути позбавлений права на спадкування, оскільки, коли спадкодавець перебувала в безпорадному стані відповідач постійно залишав її без допомоги, окрім того, відповідач навіть не приймав участі в похованні спадкодавця, а всі витрати були понесені виключно позивачем. Окремою обставиною є те, що відповідач постійно морально та фізично впливав на заповідача, про що свідчить навіть виклики поліції та те, що померла кілька разів змінювала заповіт, де включала або виключала відповідача з нього через його неналежне ставлення до заповідача. На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову. Ухвалою судді від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження. 18 грудня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує на те, що 02 вересня 2022 року [PERSON] була подана позовна заява до Печерського районного суду м. Києва про визнання його таким, що прийняв спадщину. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року позов [PERSON] - задоволено. Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що судом було встановлено, що 16 червня 2015 року до Шостої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява № 2484 [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка була долучена до матеріалів спадкової справи № 328/2015, а відтак, на думку суду, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, у задоволенні позову просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування, у цьому випадку, згідно роз`яснень п.6 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування може бути лише наявність вказаних обставин у їх сукупності, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Суд установив, що 22 червня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф., яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , [INFO] . 01 грудня 2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф., яким належну їй квартиру під [ADDRESS] , а також належні їй речі домашнього обіходу та вжитку заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [INFO] у віці 84 років [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно - двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду заводу «Арсенал» 25 грудня 1993 року. 16 червня 2015 року до Шостої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява № 2484 [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка була долучена до матеріалів спадкової справи № 328/2015, а відтак він вважається таким, що прийняв спадщину. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року у справі № 757/31035/15-ц визнано заповіт [PERSON] , посвідчений 01.12.2014 нотаріусом 6-ї державної нотаріальної контори м. Києва Прокопенко Н.Ф. - недійсним. Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 757/31035/15-ц рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року у справ №757/23284/22-ц позов [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що прийняв спадщину - задоволено. Визнано [PERSON] таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому, згідно ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст.1265 ЦК України). На підставі вказаного, суд дійшов до висновку, що оскільки [PERSON] було складено на відповідача заповіт, то застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми матеріального права, які регулюють правовідносини спадкування за заповітом. Таким чином, оскільки позивачем підставою звернення із цим позовом вказано ч.5 ст.1224 ЦК України, яка регламентує усунення від права на спадкування за законом, то судом не може бути застосована вказана норма до спірних правовідносин, а відтак неможливим є усунення від права на спадкування за законом особи, якій таке право належить на підставі заповіту, тобто відсутні підстави для усунення [PERSON] (який отримав таке право на підставі заповіту) від права на спадкування на підставі норми, яка регулює усунення від права на спадкування спадкоємців за законом. Отже, на підставі зазначеного вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки всі інші обставини, на які посилалась позивач та її представник і докази, якими вони їх обґрунтовували були спрямовані саме на доведення наявності обставин, необхідних для застосування ч.5 ст.1224 ЦК України, яка, як зазначалося вище, не може бути застосована до спірних правовідносин. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed