Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON] , [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили визнати дiйсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 404/К, а саме житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (чотирнадцять), укладений 30 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючою зі згоди матері [PERSON] , на Одеській товарній біржі, зареєстрований в реєстрову книгу № 47-стр. 22-кн. 352 пр. Позов мотивується тим, що 30 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючою зі згоди матері [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 404/К, а саме квартири під [ADDRESS] (сімдесят три). Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований 21.01.2000 року у реєстрову книгу 47-стр. 22-кн. 352 пр. Вказана квартира складається : 1 коридор, 2-житлова, 3- кухня, 4-туалет, 6-ванна, 7-вбудована шафа. Наразі, вчинити будь-які дій з вказаною нерухомістю неможливо, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подали до суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Відзив на адресу суду не надавала. Згідно положень ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~Відповідно до положень ч. 1 ст.\~223\~ЦПК\~України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного: 30 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючою зі згоди матері [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 404/К, а саме квартири під [ADDRESS] (сімдесят три). Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований 21.01.2000 року у реєстрову книгу 47-стр. 22-кн. 352 пр. ( а.с.8-10) Вказана нерухомість належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого УЖКХ Одеського виконкому 15.12.1999 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 20 грудня 1999 року в кн. 321 пр.на стор.173. Квартира, що розташована за адресою : [ADDRESS] (чотирнадцять), була продана за 10\~316,00 гривень, які отримані продавцем до підписання договору купівлі-продажу і належить новому власнику: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. В п.8 Договору зазначено, що відповідно до ст. 227 ЦК України даний договір підлягає реєстрації в МБТІ м. Одеси на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, у договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Договір був зареєстрований 21 січня 2000 року в ОМБТІ та РОН в реєстрову книгу 47-стр. 22-кн. 352 пр. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, [PERSON] зареєструвала 21 червня 2008 року шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] ( а.с.15). Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS] (чотирнадцять), та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані. При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.3\~ст.334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. \~У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Outcome: approved