Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 12.01.2024 року позивач АБ "Укргазбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту №2021/ОВР/197-002513 від 23.09.2021 року, що становить 48314,71 грн. та судовий збір 3028,00 грн. Ухвалою від\~06.02.2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач [PERSON] поштову кореспонденцію за адресою проживання не отримує. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах АБ «Укргазбанк» посилається на те, що 23.09.2021 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений Договір №2021/ОВР/197-002513, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з орієнтованою сумою - 10000,00 грн., максимальною - до 300000,00 грн. із сплатою 36% річних - базова процентна ставка і 48% річних - за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом/овердрафтом (кредитом). Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем [PERSON] умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Між позивачем та відповідачем 23.09.2021 року було укладено Заяву-Договір №2021/ОВР/197-002513, яка разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг платіжними картками ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів, які розміщені на офіційному сайті Банку, є договором комплексного банківського обслуговування. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит на споживчі цілі. Тип та спосіб надання кредиту: ліміт дозволеного овердрафту, безготівковим шляхом. Строк кредитування: 12 місяців. Орієнтовна сума кредиту 10000,00 грн. Процентна ставка: 39% /а.с.4-6/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу, що вбачається з виписки за договором №2021/ОВР/197-002513 за період з 23.09.2021 по 20.11.2023 /а.с.22-24/. Відповідач [PERSON] зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом не виконала, чим порушила умови кредитного договору, що вбачається з вказаної виписки за договором №2021/ОВР/197-002513 та розрахунку заборгованості станом на 20.11.2023 року /а.с.26/, відповідно до якої [PERSON] має заборгованість в розмірі 48314,71 грн., що складається з заборгованості по кредиту (прострочена) 29945,62 грн.; заборгованості по процентах (прострочена) 18369,09 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань позивачем на адресу відповідача [PERSON] 07.10.2023 року було направлено Вимогу про дострокове повернення кредиту. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 2 ст.\~612\~ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що 23.09.2021 року між сторонами було укладено кредитний договір №2021/ОВР/197-002513.\~Позивачем були виконані всі умови кредитного договору. При цьому відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 20.11.2023 року у відповідача [PERSON] виникла\~заборгованість у\~розмірі 48314,71 грн. Оскільки відповідач [PERSON] не здійснила повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечення проти позову з боку відповідача, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved