Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою і просив постановити рішення про обмежувальний припис стосовно сина [PERSON] на строк шість місяців і заборонити йому\~наближатися на відстань 15 м. до місця його проживання по [ADDRESS] та до належного йому домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; заборонити вести листування, телефонні переговори та контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто. У судовому засіданні підтримав свої вимоги. Заслухавши учасників, дослідивши надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що наданих заявником доказів достатньо для часткового задоволення заяви. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . 12,13 та 15 червня 2024 [PERSON] за адресою проживання заявника по [ADDRESS] вчиняв відносно останнього домашнє насильство: ображав словами брутальної лайки, погрожував фізичною розправою, кидався битися. Так, 12 червня 2024 син надсилав на мобільний телефон батька смс з погрозами. Наступного дня фарбою облив паркан та автомобіль заявника. 15 червня погрожував життю тримаючи в руках предмет, схожий на автомат. З приводу даних фактів заявник щоразу звертався до поліції. Внаслідок протиправної поведінки сина заявник побоюється за своє життя та тимчасово змінив місце проживання. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] , не заперечуючи обставин викладених в заяві та підтверджених в судовому засіданні заявником, зазначив, що має у власності частину будинку [ADDRESS] , який розташований навпроти будинку [ADDRESS] , в якому проживає його батько. Ширина дороги становить близько 5 м., а тому йому незрозуміло, яким чином в разі задоволення заяви в частині визначення заборони наближатися на відстань 15 м. він зможе потрапити до свого будинку. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 2 ст. 27 Конституції України закріплює, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За положеннями статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. У частинах 3, 4 статті 26 цього Закону зазначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.01.2020 у справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19) під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Враховуючи те, що заінтересована особа неодноразово вчиняла відносно заявника домашнє насильство у формі психологічного насильства, враховуючи надані заявником докази, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому заява підлягає частковому задоволенню. З приводу вимог заявника про заборону сину наближатись до домоволодіння в [ADDRESS] , суд констатує, що [PERSON] є власником даного будинку. В цьому будинку, з дозволу заявника проживає син [PERSON] . Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (щодо вчинення домашнього насильства) має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані з протиправною поведінкою останнього. Суд вважає необхідним обмежити дію обмежувального припису стосовно наближення та спілкування із заявником в місці його постійного проживання, оскільки протиправні дії зі сторони заінтересованої особи вчинялись саме за адресою [ADDRESS] . Існування між\~сторонами спору\~щодо поділу\~майна,\~відшкодування витрат\~пов`язаних з\~поліпшеннями будинку не може бути вирішений шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису. Крім того, заявник не позбавлений права звернутись до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні належним йому майном. Щодо строку, на який необхідно видати обмежувальний припис, необхідно зазначити, що суд не вбачає підстав для застосування максимального визначеного законом строку 6 місяців та вважає, що строк 3 місяці буде достатнім та дієвим для зміни [PERSON] своєї поведінки по відношенню до батька та надасть їм можливість у майбутньому налагодити свої відносини. При цьому, у разі вчинення [PERSON] подальших насильницьких дій по відношенню до обмежувальний припис може бути продовжений судом. На даний час суд вважає достатнім заходом, спрямованим на забезпечення безпеки постраждалої особи заборона [PERSON] наближатися на відстань 3 м до місця проживання [PERSON] (з врахуванням ширини проїзної частини [ADDRESS] ), що повністю відповідає вимогам Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Outcome: partial