Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

01 квітня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування - Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 27 березня 2015 року по 07 грудня 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 06 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано. З відповідача за судовим наказом від 04 червня 2018 року стягнуто аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), до їх повноліття. Діти проживають разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. Станом на 29 лютого 2024 року заборгованість відповідача по аліментах складає 362 162,03 гривень. Відповідач не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням дітей, не підтримує з ними зв`язок, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач жодного разу не відвідував дитину, жодним чином не займається їх вихованням, не приймає участі в їх житті, не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, тобто він самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо дітей. На даний час вона з дітьми проживає в м.Києві, створила всі необхідні умови для життя та розвитку дочок. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судовий збір по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи в його відсутність, не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому 27 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного станку реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області за актовим записом №17, шлюбі. 06 листопада 2018 заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області №415/5646/19 їх шлюб було розірвано. Рішення набрало законної сили 07 грудня 2018 року. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Копією судового наказу Лисичанського міського суду Луганської області від 04 червня 2018 року №415/4135/18 підтверджується, що з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 червня 2018 року і до повноліття дітей. Станом на 29 лютого 2024 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання малолітніх дітей складає 362 162,03 гривень, що підтверджується довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 28 березня 2024 року №960. Позивач разом з дітьми проживає в м.Києві, відповідач зареєстрований в Луганській області. Відповідно до довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №113 технологічного та спортивного профілю навчання від 22 березня 2024 року №90 [PERSON] дійсно є ученицею 4-Б класу, денної форми навчання. З характеристики учениці 4-Б класу Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №113 технологічного та спортивного профілю навчання, складеної на ім`я [PERSON] , вбачається, що дитина навчається в даній школі з 2023 року. За час навчання зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця. Володіє учбовим матеріалом на високому рівні. Навчається в повну міру свої сил. На заняттях уважна та зосереджена, завжди виконує домашні завдання. Має здібності до вивчення предметів математичного циклу. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Протягом навчання в школі займається в кружках «М`яка іграшка» та вокальному ансамблі «Дзвіночки», за що має відзнаки та грамоти. Бере участь у шкільних конкурсах. Акуратна, врівноважена, ввічлива, доброзичлива, чемна, відповідальна, чесна, користується авторитетом серед однокласників, не піддається чужому впливу. Справедлива, цілеспрямована, без коливань приймає відповідальні рішення. Дотримується правил поведінки для учнів, користується повагою серед вчителів. Пропусків занять без поважних причин немає. Мати контролює навчання дитини та відповідально ставиться до її виховання. Батьки контролюють навчання дитини та відповідально ставляться до її виховання. Відповідно до довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №113 технологічного та спортивного профілю навчання від 22 березня 2024 року №90 [PERSON] дійсно є ученицею 1-А класу, денної форми навчання. З характеристики учениці 1-А класу Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №113 технологічного та спортивного профілю навчання, складеної на ім`я [PERSON] , вбачається, що дитина навчається в даній школі з 2023 року. За час навчання зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця. Володіє учбовим матеріалом на високому рівні. Навчається в повну міру свої сил. На заняттях уважна та зосереджена, завжди виконує домашні завдання. Має здібності до вивчення предметів математичного циклу. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Протягом навчання в школі займається в кружках «М`яка іграшка» та вокальному ансамблі «Дзвіночки», за що має відзнаки та грамоти. Бере участь у шкільних конкурсах. Акуратна, врівноважена, ввічлива, доброзичлива, чемна, відповідальна, чесна, користується авторитетом серед однокласників, не піддається чужому впливу. Справедлива, цілеспрямована, без коливань приймає відповідальні рішення. Дотримується правил поведінки для учнів, користується повагою серед вчителів. Пропусків занять без поважних причин немає. Батьки контролюють навчання дитини та відповідально ставляться до її виховання. Відповідно до довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №113 технологічного та спортивного профілю навчання від 25 березня 2024 року №78 адміністрація школи засвідчує, що батько, [PERSON] участі у вихованні не бере. Протягом навчання батьківські збори не відвідував, участі у шкільних закладах школи не приймав, до школи не приходив. Вихованням дитини займається виключно мати [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 14 червня 2024 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача підтверджується, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем. Зі слів позивача, після розірвання шлюбу батько дітей жодним чином не бере участі у їх вихованні, розвитку та утриманні, має заборгованість по аліментах. Відповідач проживає у смт.Біловодську, Луганської області, що є тимчасово окупованою територією України, останній свідомо відмовився від громадянства України на користь громадянства РФ. Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітніх дочок. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд погоджується із висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такі висновки є вмотивованими, містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідача. Аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дочок стягнуті судовим наказом Лисичанського міського суду Луганської області від 04 червня 2018 року, тому це питання вирішення повторно не потребує. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочок - [PERSON] та [PERSON] , підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач сплатила судовий збір по справі в розмірі 968,96 гривень, її позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь судовий збір по справі.

Outcome: approved