Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

АТ «А-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.12.2020, станом на 25.03.2024 в розмірі 32\~303,05 грн., з яких: 26\~327,17 грн. - заборгованість за кредитом, 5\~975,88 грн. заборгованість за відсотками та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.12.2020 [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку, та підписав анкету-заяву. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Позивач виконав умови договору, надав кредит у розмірі та на умовах зазначених у договорі. Проте відповідач умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед відповідачем, що станом на 25.03.2024 становить 32\~303,05 грн., з яких: 26\~327,17 грн. - заборгованість за кредитом, 5\~975,88 грн. заборгованість за відсотками. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 60) Представник позивача АТ «А-Банк» у судове засідання не з`явився, проте надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність,\~кожного\~доказу\~окремо,\~а\~також\~достатність\~і\~взаємний\~зв`язок\~доказів\~у\~їх\~сукупності,\~суд\~дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23.12.2020 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». (а.с.9) В цей же день [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». (а.с.10) Матеріали справи містять виписку по картці за період з 23.12.2020 по 23.03.2024. (а.с.11-31) Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 23.12.2020.2016, станом на 25.03.2024 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 32\~303,05 грн., з яких: 26\~327,17 грн. - заборгованість за кредитом, 5\~975,88 грн. заборгованість за відсотками. (а.с. 6-8 на звороті) Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З положень ч. 13 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо викладених у позові обставин, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.12.2020, укладеним між позивачем та відповідачем, з якого неможливо встановити, яким чином він стосується анкети-заяви від 23.12.2020. Також даний розрахунок не містить відомостей щодо дати та суми фактично наданого кредиту відповідачу. Таким чином, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не підтверджений належними, допустимими і достовірними доказами. Також на підтвердження позовних вимог щодо користування відповідачем кредитними коштами позивача за договором № б/н від 23.12.2020 та наявності у останнього заборгованості за ним надано суду виписку по картці відповідача [PERSON] , рахунок [NUMBER] , за період з 23.12.2020 по 25.03.2024, сума витрат за період\~112\~195,85, сума зарахувань за період\~80\~538,48 грн., сума комісій 847 грн., сума кешбеку 101,36 грн. Однак, вказана виписка по картці не містить інформації щодо надання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором від 23.12.2020. Таким чином,\~позивач не\~надав суду\~в якості\~доказу належним\~чином оформлений\~розрахунковий документ,\~який підтверджує\~факт видачі/перерахування\~кредитних коштів\~на підставі\~наданої Анкети-заяви\~від 23.12.2020 на відповідний рахунок відповідача, та згідно із яким можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу саме як кредитні кошти, підтвердив факт користування вказаними кредитними коштами відповідачем, а також можна було б встановити суму, яку відповідач сплатив/перерахував позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Більш того, позивачем у позовній заяві навіть не зазначена сума наданого кредиту відповідачу. Як вбачається із Анкети-заяви, у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, адреси реєстрації та проживання, реквізитів паспорту громадянина України, ІПН, а також міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з ним, а також з тим, що він згоден отримати екземпляр договору про надання банківських послуг шляхом самостійного його роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Також позичальник висловив свою згоду, що дана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку, яка разом з Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становлять договір про надання банківських послуг. Вказана Анкета-заява підписана 23.12.2020 позичальником та представником банку. Натомість, Анкета-заява не містить жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, та розмір наданого кредиту. Також не вказано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим договором та наданим розрахунком заборгованості. Про вид картки не вказано і в самій позовній заяві. Крім того, із даної анкети-заяви вбачається, що договір про надання банківських послуг відповідачу не видавався. Також позивачем до позову додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Витяг з Умов, та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» щодо Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які не містять відомостей щодо того, яку саме картку видано відповідачу, а також підпису останнього. Крім того, із Анкети-заяви, підписаної 23.12.2020, вбачається, що договір про надання банківських послуг відповідачу не видавався, а з наданої позивачем довідки за картками про відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] та надання йому карток № [NUMBER] строком дії до червня місяця 2027 року, № [NUMBER] строком дії до вересня місяця 2028 року, не вбачається яким чином вони стосуються Анкети-заяви від 23.12.2020, а також довідки за лімітами. В матеріалах справи також міститься Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», яка містить умови кредитування за трьома різними типами кредитного продукту, а саме: картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold» та картка «Зелена», без зазначення конкретного обраного відповідачем кредитного продукту, як в цьому паспорті, так і в окремому документі. В Паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Дата надання інформації 23.12.2020, ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.07.2021. Також зазначено, що при цьому відповідачем підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних відповідачем умов кредитування, підтверджено отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації. Зміст означеного Паспорту споживчого кредиту по суті є інформацією, у якій перелічені фінансові умови надання платіжних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів до 200 000 грн., строком кредитування 240 місяців, метою отримання кредиту\~на споживчі цілі, зі сплатою за їх користування процентів за розмірами базових процентних ставок відповідно. Таким чином, підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту може свідчити лише про намір споживача укласти певний вид договору з банком у майбутньому, тобто після 23.12.2020, а не про підтвердження факту договірних відносин, що існували з 23.12.2020, тобто саме з дати підписання анкети-заяви. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду жодних належних, достатніх та допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками, обґрунтувань (підстав) для її нарахування. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд вважає, що наданими доказами позивач не довів підстав для задоволення заявлених ним вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.12.2020, через що у задоволенні позову слід відмовити. Частиною 1 ст.141 ЦПК України урегульовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений позивачем судовий збір за пред`явлення даного позову, слід залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed