Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся у суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначається, що 05 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNN0GK00000022, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на строк з 05 червня 2008 року по 05 червня 2018 року включно у розмірі 36425 доларів США. Цього ж дня, відповідач та позивач уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець надав в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення отриманого кредиту та інших платежів у зв`язку із чим за відповідачем станом на 08 грудня 2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 365696,25 доларів США, яка складається з наступного 37023,21 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 34956,15 доларів США заборгованість за відсотками, 9321,45 доларів США заборгованість за комісією, 284395,44 доларів США пеня за порушення грошового зобов`язання. [INFO] позичальник [PERSON] помер, а спадкоємцем першої черги який прийняв спадщину є його син неповнолітній [PERSON] . Таким чином, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNN0GK00000022 від 05 червня 2008 року в розмірі 365696,25 доларів США. Ухвалою судді від 07.09.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, з призначенням підготовчого провадження, призначено підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи у приватного нотаріуса Ріхтер Н.В. Ухвалою суду від 18.03.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений\~ належним чином у порядку ч.11 ст.128 та ч.10 ст.187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 05 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (наразі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] укладений кредитний договір №DNN0GK00000022, відповідно до умов якого останньому надано кредитні кошти на строк з 05 червня 2008 року по 05 червня 2018 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 35000 доларів США на придбання нерухомості, а також 1050 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту, 200 дол. США страхуванням майна, 175 доларів США особисте страхування, а також 3750 доларів США на сплату страхових платежів, усього 40175 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі суми 3 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту. Період сплати за цим договором вважається період з «23» по «28» число кожного місяця шляхом здійснення сплати щомісячного платежу у розмірі 688,19 доларів США (п.81 кредитного договору) (а.с.13-19 т.1). Забезпеченням виконання позичальником за даним договором виступає іпотека квартири 3-х кімнатна квартира, загальною площею 62,40 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, тобто 05 червня 2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком, як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири №DNN0GK00000022. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 62,40 кв.м., житловою площею 43,60 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого 05.06.2008 іпотека зареєстрована у Державному реєстрі Іпотек, а також до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про заборону відчуження майна, переданого в іпотеку (а.с. 18-21, 37-38 т.1). Відповідно до п. 16.7. іпотечного договору, іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог: звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконанні. Звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором у випадках: відмови іпотекодавця в переоформленні договорів страхування, згідно кредитного договору; порушення іпотекодавцем зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, у тому числі при порушенні цільового використання коштів; порушення іпотекодавцем зобов`язань по іпотечному договору у тому числі при порушенні порядку заміни предмета іпотеки, надання іпотекодавцем предмета іпотеки у користування (аренда, найм и т.п.) іншій особі без письмової згоди іпотекодаржателя; встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в кредитному або іпотечному договорі, або інших документів, представлених іпотекодавцем під час отримання або обслуговування кредиту, перевірки стану предмету іпотеки; пред`явлення третім особам вимог до забезпечення й/або порушення іпотекодавцем зобов`язань по договорах, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором; надання іпотекодавцем предмета іпотеки іншій особі без письмової згоди банку. В п. 16.9. іпотечного договору зазначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно п. 16.7. цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Відповідно п.п. 18.13. звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору здійснюється відповідно чинного законодавства України та цього договору. Якщо банк у випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет застави, він може використати таке право у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, або іншого істотного порушення умов кредитного договору. В п. 22 зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1., 16.7.2, 16.9. цього договору, відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотекодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачене законодавством на день реалізації предмету іпотеки. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від його вартості згідно п.11 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, вище зазначеної в цьому пункті. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі, проте позичальник допустив прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 08.12.2020 року становить 365696,25 доларів США, яка складається з наступного 37023,21 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 34956,15 доларів США заборгованість за відсотками, 9321,45 доларів США заборгованість за комісією, 284395,44 доларів США пеня за порушення грошового зобов`язання. 24.03.2021 Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) повідомив\~ Банку про те, що виявлено актовий запис про смерть №328 від 14.12.2020 на [PERSON] 27.08.2023 банком направлено претензію кредитора до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, номер поштового відправлення 49137099921370 (т.1 а.с.24,25). 27.09.2021 позивач отримав відповідь, згідно якої нотаріус зазначив, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] заведена приватним нотаріусом Ріхтер Н.В. (т. 1 а.с. 26). 15.11.2021 позивач отримав відповідь від приватного нотаріуса Ріхтер Н.В., який повідомив про те, що спадкоємцю померлого [PERSON] направлено листа щодо претензії кредитора АТ «КБ «Приватбанк», а також зазначив, що надати інформацію щодо спадкоємців померлого не вбачається можливим з метою недопущення порушення конституційних прав громадян та Закону України «Про нотаріат» (т.1 а.с.26 зворот). Позивач звертався із заявою про забезпечення доказів до подання позову та отримав відомості про спадкоємців [PERSON] , за результатами розгляду якої отримав відомості про те, що спадкоємцем який відмовився від прийняття спадщини є донька померлого [PERSON] , а спадкоємцем який прийняв спадщину є малолітній син померлого [PERSON] , який був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а законним представником [PERSON] є його матір [PERSON] (а.с.27-32). 17.05.2023 позивач направив на адресу [PERSON] , як представника [PERSON] претензію кредитора (а.с.34-36, т.1) До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Як передбачено положеннями ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Так, відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , який є іпотекодавцем за договором іпотеки від 05 червня 2008 року, помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис №328 (а.с. 31,71 т.1). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться іпотекодавцю [PERSON] сином та на час відкриття спадщини вони зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 66,73-75,78) З витребуваної ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 інформації, наданої ЦНАП Піщанської сільської ради від 19.09.2023 вбачається, що інших осіб за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано, в тому числі й на момент смерті [PERSON] (а.с. 66). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї, а згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, судом встановлено, що відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті іпотекодавця [PERSON] , та прийняв спадщину після смерті останнього, оскільки на момент смерті був зареєстрований з ним за однією адресою, жодних інших доказів на спростування цієї обставини суду не надано. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. В той же час, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачає такої підстави для припинення іпотеки як смерть іпотекодавця, а отже до спадкоємця іпотекодавця, яким є відповідач [PERSON] , у порядку спадкування перейшли права та обов`язки спадкодавця за договором іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Отже, за змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Поряд з цим, суд зазначає, що недотримання правил про повідомлення боржника та іпотекодавця про заборгованість (ст. 35 Закону України «Про іпотеку») перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, про що зробив висновок Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15 (провадження 61-10125св21). Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається банк, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю. В той же час, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин того ж дня у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації введений воєнний стан на всій території України, продовжений Указом Президента України № 254/2023 від 01 травня 2023 року на 90 днів, тобто до 18 серпня 2023 року. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: "5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону". Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Отже, згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 200547,82 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved