Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила суд стягнути зі [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 (половини) від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що має з відповідачем спільних малолітніх дітей, які проживають з нею. На даний час сторони не проживають як одна сім`я, позивачка не працює, оскільки доглядає за маленькими дітьми, у зв`язку із чим не має можливості самостійно їх утримувати та надати належний рівень життя. Враховуючи, викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання спільних дітей. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2024 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. 07.03.2024 року до матеріалів справи надійшло клопотання позивачки про долучення доказів. 20.03.2024 року від відповідача надійшло відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування відзиву посилався на те, що він проживає зі своєю дружиною [PERSON] та трьома дітьми за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю, що підтверджується актом обстеження умов проживання представниками Служби у справах дітей Немишлянського району, в якому зокрема зазначено, що діти проживають в добрих умовах, забезпечені всім необхідним для повного виховання та розвитку, у родині спокійні взаємини. Відповідачем зазначено, що старша та середня доньки відвідують з понеділка по п`ятницю приватний садок "Центр розвитку "Horkids" в м. Харкові по пр-ту Льва Ландау, в який відповідач їх особисто відвозить та забирає, та який оплачує самостійно. Діти відвідують спортивні секції з гімнастики та футбольний центр з раннього розвитку, також додатково діти за участю відповідача відвідують заняття у Хабі-центрі "Мирне небо", та в самому Хабі індивідуальні заняття-терапію з психологом. Також відповідач вказав, що відвідує зі старшими дітьми розважальні центри м. Харкова, забезпечує родину продуктами харчування, дитячим харчуванням, засобами гігієни, медикаментами тощо, займається сімейним побутом, піклується про здоров`я дітей. Також, відповідачем зазначено, що шлюб між сторонами наразі не розірвано, та що твердження позивачки, що діти не проживають з ним не відповідають дійсності. Крім того зазначено, що позивач має психічне захворювання, яке було виявлено у 2019 році та три рази (у 2019, 2022 та 2023 роках) була госпіталізовано до Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 де проходила курс лікування та наразі перебуває на обліку в Харківському обласному психоневрологічному диспансері, що свідчить про те, що хвороба потребує постійного лікування. Після останньої виписки з лікарні у травні 2023 року встановлено діагноз "F.20.0 Параноїдна шизофренія". Також, відповідачем зазначено, що ним вживаються заходи щодо збереження сім`ї та лікування дружини, та про те, що позивачка має особисті банківські карткові рахунки та отримує допомогу на народження дітей та виплати за багатодітну сім`ю, які використовує за власним розсудом, а також одну з банківських карт відповідача, яку використовує на оплату товарів та послуг. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила суд позов задовольнити та вказала, що з відповідачем має трьох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З осені 2023 року сторони однією сім`єю не проживають, а лише мешкають в одній квартирі. Також позивачка вказала, що подала до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем, проте останній від її імені склав заяву про відмову від позову та справу було закрито. Також зазначила, що через виховання трьох малолітніх дітей вона не може піти на роботу, у зв`язку із чим не має грошових коштів, щоб задовольнити якісь мінімальні потреби своїх дітей. Грошових коштів, які вона отримує від Держави на дітей не вистачає. Банківська картка відповідача дійсно перебуває у неї, проте вона вимушена просити, щоб відповідач перерахував на цю картку грошові кошти та пояснювати на які потреби вони їй необхідні, та перерахування коштів залежить від настрою відповідача. Іноді останній забирає всі грошові кошти з її гаманця, сумки та кишень, що ставить її в повну матеріальну залежність від нього. Щодо роздруківки з мобільного застосунку електронної медичної системи HELSI, наданої відповідачем на підтвердження наявності у позивачки діагнозу "Параноїдна шизофренія", [PERSON] зазначила, що їй до цього часу не було відомо саме про такий діагноз, а також не зрозуміло з яких підстав доступ до цієї інформації має відповідач. Позивачка пояснила, що дійсно в 2019 році після пологів вона була виснажена, допомогти з дитиною їй було нікому, оскільки її матір залишилася у м. Луганську в окупації, а інших родичів вона не має, чоловік допомагати із дитиною відмовлявся, посилаючись на те, що він працює, з метою запобігання спричинення шкоди дитині, через свій фізичний стан вона попросила чоловіка викликати їй швидку допомогу. Приблизно на 2 тижні її було госпіталізовано та проведено курс лікування. Позивачка стверджує, що в медичній установі їй повідомили, що в неї післяпологова депресія. Вдруге [PERSON] викликав швидку, коли позивачка була вагітна другою дитиною. Через вагітність їй постійно хотілося спати, та відповідач робив їй зауваження через її поведінку та викликав їй швидку, повідомивши бригаді, яка прибула за викликом, що вона вже проходила курс лікування в психіатричній лікарні. Після цього її було також госпіталізовано. Втретє, відповідачеві [PERSON] не подобалось, що вона довго гуляє з дитиною на вулиці, у зв`язку із чим він викликав швидку та позивачку знову забрали до лікарні. Позивачка вказала, що намагалася уходила з квартири та проводити з дитиною тривалий час на вулиці, щоб уникнути побоїв з боку чоловіка та постійних придирок. Також, позивачка наголосила, що станом на цей час не існує рішення суду про визнання її недієздатною чи обмежено дієздатною. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 21.06.2024 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який на разі не розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, виданому Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3869, батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1285, батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, виданому Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 479, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Позивачка через наявність трьох малолітніх дітей, які потребують постійної уваги та перебування разом з ними, не працює, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 (половини) від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, оскільки добровільно грошові кошти на утримання дітей відповідач не надає, а лише витрачає їх на те, що вважає на його думку необхідним. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на трьох дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дітей та захисту їх інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача окрім дітей непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей останнім не надано. Також, до матеріалів справи відповідачем не надано документів щодо визнання позивачки обмежено дієздатною чи недієздатною та призначення їй опікуна. У зв`язку з тим, що сторони хоча і мешкають разом в одній квартирі, але не проживають однією сім`єю, а відповідач, як батько дітей, зобов`язаний надавати допомогу на їх утримання до досягнення ними повноліття, але надає її в розмірі, який він сам вважає необхідним, без урахування думки позивачки та потреб дітей, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підлягають до стягнення аліменти у розмірі 1/2 частини частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову, тобто з 27.02.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved