Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших осіб, які беруть участь у справі: [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що він з 11.10.2008 перебував у шлюбі з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . З 2017 року відповідачка почала зловживати спиртними напоями. Перебуваючи у запоях, вона більшість часу спала, а коли прокидалася - влаштовувала скандали, свідком яких був їхній син. Він намагався вилікувати свою дружину, поміщав на лікування від алкоголізму, однак це не дало ніяких результатів. Перебуваючи в стані алкгольного сп`яніння, відповідачка не доглядала за їхнім сином. У кінці 2019 року їхні шлюбні відносини були припинені, а 05.03.2020 - шлюб розірвано. На даний час він із сином проживає у м. Тернополі, а відповідачка залишилась у батьків у м. Долина, де продовжує пиячити. Ніякої допомоги на утримання сина вона не надає, не спілкується з дитиною, не виконує будь-яких своїх батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання сина вирішуються ним самостійно без участі та підтримки відповідачки. Він звертався до органу опіки та піклування з проханням позбавити [PERSON] батьківських прав, однак йому було рекомендовано звернутися з цим питанням до суду. При цьому виконавчий комітет затвердив висновок з питань захисту прав дитини, яким визнав, що він як батько самостійно займається вихованням та утриманням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування своїми обов`язками, що є підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Трач В.І. в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Додатково позивач вказав, що вони з відповідачкою проживали разом з 2003 по 2017 роки. У 2015-2016 роках остання почала зловживати алкоголем, а з 2017 року стала ще сильніше пиячити. Перебуваючи в запоях, вона більшість часу спала, а коли прокидалася - починала скандалити у присутності сина. Він намагався завадити такій її поведінці, влаштовував її на лікування, але це не змінило ситуації. Вона знову зловживала спиртним, у цей час була дуже агресивна, вчиняла психологічне насильство щодо дитини. Щоб якось завадити негативному впливу на дитину, він звертався за допомогою до психолога, який, поспілкувавшись із сином, рекомендував обмежити негативне спілкування з ним, оскільки він потребує захисту, а те, що він бачить зі сторони матері негативно впливатиме на його мабутнє. У зв`язку з негативним впливом матері на дитину, вони з відповідачкою перестали спільно проживати: вона залишилась у м. Долина, а він із сином переїхав до батьків у м. Тернопіль. З 2020 року він неодноразово мав розмови із відповідачкою щодо її поведінки та необхідності змінити своє ставлення до сина та своїх обов`язків по відношенню до нього. Проте матір зовсім усунулася від виховання дитини, не відвідує його ні в школі, ні в заходах, в яких він бере участь. Вона жодного разу не бачила як він грає на гітарі, не була на його концертах. Про те, що відповідачка зловживає спиртними напоями, відомо і в органі опіки та піклування. [PERSON] з`являлася на засідання комісії у стані сп`яніння, коли вирішувалося питання про залишення дитини під його опікою. Відповідачка інколи приїжджала до сина, але завжди була випивша. Він із сином також навідували її в м. Долина, однак і тоді вона перебувала у стані сп`яніння. Позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, оскільки така поведінка матері травмує сина та негативно впливає на нього. Крім того він має можливість їздити за кордон для участі у конкурсах, однак не може цього зробити без матері, а остання будь-якої зацікавленості не проявляє, її згоду отримати неможливо то через стан, в якому перебуває, то у зв`язку з неможливістю її знайти. З 2020 року він самостійно займається вихованням та утриманням сина, виконує всі батьківські обов`язки. В останнє судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника (а.с. 137). Відповідачка [PERSON] , незважаючи на неодноразові виклики, в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце судового засідання шляхом направлення повісток як за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 25), так і за фактичним місцем проживання, які повертались до суду як з відмітками про їх отримання (а.с. 29, 41, 104, 123), так із відмітками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 52-53, 55-56, 84-85, 96-97, 99-100, 106-107, 130-131, 133-134), та розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 64, 75). Причин неявки не повідомила, відзиву та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань від неї до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Долинської міської ради не з`явився, в підготовчому судовому засіданні повідомив, що уних на розгляді не перебувало жодних питань щодо дитини [PERSON] . Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відстності його представника, скерований на адресу суду висновок підтримав, просив прийняти рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини (а.с. 76). Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.12.2023 відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 09 січня 2024 року представник позивача подав клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 09.01.2024 залучено до участі у справі третю особу, а також орган опіки та піклування, який зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору. Задоволено клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції. 31 січня 2024 року представник органу опіки та піклування подав клопотання про відкладення судового засідання. Ухвалою суду від 05.02.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження. 04 березня 2024 року позивач подав клопотання про відкладення судового засідання. 14 березня 2024 року представник позивача подав заяву, в якій просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті у відсутності сторони позивача. Ухвалою суду від 14.03.2024 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15.03.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 19 березня 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батькіських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 16.04.2024 постановлено проводити заочний розгляд справи, заслухано думку неповнолітнього [PERSON] 28 травня 2024 року представник позивача подав клопотання про витребування доказів. 29 травня 2024 року позивач подав клопотання про розгляд клопотання про витребування доказів за його відсутності та за відсутності його представника, а 30 травня 2024 року -доповнення до клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 30.05.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 03, 07, 10, 11 червня 2024 року надійшла витребовувана судом інформація. 20 червня 2024 року позивач подав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності та за відсутності його представника. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як встановлено під час розгляду справи, сторони перебували з 2008 року в зареєстрованому шлюбі. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6). На підставі рішення Тернопільського міжрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7-10). Як вказав позивач, причиною розірвання шлюбу послужила поведінка відповідачки, яка з 2015-2016 років почала зловживати спиртними напоями, а з 2017 року стала ще більше пиячити та нехтувала своїми материнськими обов`язками, що негативно спливало на їхнього сина. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із алкогольною залежністю [PERSON] неодноразово проходила лікування. Так, згідно з повідомленням № 2021/1 від 07.06.2024 КНП "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" Тернопільської обласної ради, [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у такі періоди: з 12.02.2017 по 21.02.2017 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Активна залежність; з 28.09.2018 по 22.10.2018 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Активна залежність.; з 04.04.2019 по 19.04.2019 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан абсистенції неускладнений (а.с. 118, 124). На даний час [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON] проживають у [ADDRESS] , але не зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується довідкою № 272 від 17.05.2023 (а.с. 11). Натомість відповідачка, за твердженнями позивача, проживає в м. Долина. Про те, що він з татом провідував маму у м. Долина, а також у лікарні м. Львів, розповідав у судовому засіданні і неповнолітній син сторін. Однак його мама не провідує його ні за місцем проживання, ні в навчальному закладі, не цікавиться його захопленнями, станом здоров`я. [PERSON] навчається в Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 22. Мати учня [PERSON] за період навчання сина в школі не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчанням дитини, не спілкувалася з учителями. Зі слів класного керівника, вихованням [PERSON] займається батько [PERSON] , про що свідчать довідки № 262 від 31.08.2023, № 02-20/23 від 07.04.2022, видані за підписом директора вказаного навчального закладу (а.с. 14, 15). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради прийнято рішення "Про надання погодження на виїзд дитини за межі України у супроводі керівника групи", згідно з яким за зверненням [PERSON] , у зв`язку з тим, що з часу розлучення зв`язок з матір`ю не підтримується, її місцеперебування невідоме, виконавчий комітет надав погодження на виїзд дитини [PERSON] , [INFO] , з метою участі у ІV Міжнародному фестивалі-конкурсі мистецтв, який відбудеться в період з 14 червня по 24 червня 2023 року в м. Катаріні Республіки Греція в супроводі керівника групи (а.с. 19). Як зазначено в рішенні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 92 "Про розгляд звершення [PERSON] " від 05.06.2020, комісією з питань захисту дитини розглянуло звернення [PERSON] щодо самостійного виховання малолітнього сина [PERSON] . Встановлено, що в подружжя [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2020 шлюб між подружжям розірвано. Батько дитини [PERSON] у своїй заяві повідомив, що після розлучення вихованням сина [PERSON] займається самостійно, мати [PERSON] проживає окремо в м. Долина та не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його навчанням, не допомагає фінансово. Працівниками служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей 27.05.2020 здійнено візит в сім`ю [PERSON] за адресою в м. Тернопіль. В ході візиту з`ясовано, що за місце проживання дитині відведено окреме місце для сну, є робочий стіл, шафа для одягу, створнеі відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради вирішила визнати, що батько [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). [PERSON] працює в ТОВ "Т.Д.К." та отримує стабільний дохід, на що вказує довідка від 09.10.2023 № TDK00000061 (а.с. 13), а також продовжує одноособово виховувати свого неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки [PERSON] і надалі не бере участі у вихованні сина, вживає спиртні напої, у зв`язку з чим проходить лікування від алкогольної залежності. Відповідно до повідомлення КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" № 561 від 03.06.2024, [PERSON] , [INFO] , жителька м. Долина Івано-Франківської області, перебувала на стаціонарному лікуванні в медичному центрі з 13.02.2024 по 27.02.2024. Діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок уживання алкоголю. Синдром відміни з делірієм. Дегенерація ЦНС спричинена вживанням алкоголю. Алкогольна кардіопатія. Алькогольний цироз печінки (а.с. 119, 120). Згідно з довідкою за вих № 389 від 05.06.2024, [PERSON] , [INFO] , з 27.02.2024 перебувала на реабілітації від алкогольної залежності у Загальноцерковному реабілітаційному центрі "Назарет" УГКЦ, що діє при БФ "Карітас Самбірсько-Дрогобицької Єпархії УГКЦ" та залишила центр самовільно 20.04.2024 (а.с. 125). Як вбачається з висновку орагну опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 379 від 06.03.2024, батько дитини [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що мати дитини не бере жодної участі у житті сина, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про його фізичний, моральний та духовний розвиток, жодних покладених обов`язків не виконує. Окрім цього вказав, що мати сина зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого перебуває на примусовому лікуванні. Мати дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законодавством порядку, про причини неявки не повідомляла. [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають, але не зареєстровані по [ADDRESS] . Зі слів класного керівника, вихованням [PERSON] займається батько [PERSON] . Мати учня [PERSON] за період навчання сина у школі не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчанням дитини, не спілкувалася з учителями. 05 червня 2020 року комісією з питань захисту дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради прийнято рішення, яким визнано, що батько [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Окрім того рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради надано погодження на виїзд дитини [PERSON] , з метою участі в конкурсі. 19 січня 2024 року працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження за місцем проживання, де відведено для дитини окрему кімнату, в якій є всі зручності для неї. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії повідомив, що протягом тривалого часу проживає разом із батьком, який повністю ним опікується та забезпечує усім необхідним. Мати не цікавиться його життям, не піклується про розвиток та не приймає будь-якої участі у вихованні. Враховуючи вказане, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 77-80). В судовому засіданні було заслухано думку неповнолітнього [PERSON] , який вказав, що він проживає з татом, з мамою не спілкується взагалі. У нього є сторінка у соціальній мережі, але мама на неї не підписана. З мамою спілкувався пів року - рік тому. Розмова була дивна. Коли він відвідує маму, вона завжди перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Востаннє він їздив з татом до мами, коли вона була на лікуванні у Львові, однак вона не проявила особливо інтересу до нього. Колись мама, хоч і не приїжджала до нього, однак телефонувала йому раз на тиждень, але зараз цього не робить. Він грає на гітарі, любить й інші музичні інструменти. Мама чула його гру, але ніколи на концертах не бувала. Коли вони жили з мамою, її поведінка була суворою, а ще вона могла серед дня піти вживати алкоголь. Він би був радий, щоб його мама змінила свою поведінку. Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав відповідачки. Оцінка суду: заслухавши сторону позивача, думку неповнолітньої дитини, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, представлені позивачем на виконання вимог ст. 80, 81 ЦПК України, які він вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 вказаної Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до вимог ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Як визначено положеннями ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Як встановлено під час розгляду справи [PERSON] не цікавиться сином [PERSON] , [INFO] , не піклується про нього, про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в його долі, не цікавиться його станом здоров`я, вихованням, навчанням та захопленнями, не проявляє щодо нього батьківської уваги і турботи, не відвідує та не спілкується з ним, хронічно зловживаючи алкголем, що підтверджується довідками з навчального закладу, рішеннями виконавчого комітету міської ради за місцем проживання дитини та поясненнями самої дитини, озвученими в судовому засіданні. Сім`єю [PERSON] є його батько, позивач по справі, який намагається забезпечити йому розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. З метою захисту прав дитини, позивач вже в 2020 році звертався до комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради, оскільки через поведінку матері та її байдужість до сина останній міг втратити можливість взяти участь у конкурсі, про який мріяв та до якого довго готувався, і вже тоді комісія вирішила, що батько самостійно виховує та утримує сина. Однак і це не змінило поведінки відповідачки та її ставлення до сина. Аналізуючи вказані обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про умисне ухилення відповідачки від обов`язків по вихованню дитини, зловживання нею спиртними напоями, що є достатніми підставами для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав та відповідає вимогам п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України. Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки йдеться і у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яким встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. Даний висновок та рішення відповідачкою не оскаржувалися. При цьому, суд, враховуючи конкретний зміст вказаного висновку органу опіки та піклування, вважає його повним, всебічним та достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини знайшли своє підтвердження. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не бере участі в її утриманні та вихованні, не виявляє до неї щонайменшої материнської турботи, ніяких стосунків з нею не підтримує, не цікавиться її здоров`ям та виховання, не спілкується з нею без будь-яких перешкод та причин для цього. [PERSON] не бажає змінювати свою поведінку, самовільно залишає місце, де проходить лікування від алкогольної залежності, а тому суд приходить до переконання, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо її сина. З огляду на це суд вважає, що такий крайній захід як позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини та унеможливить негативний вплив на її психіку до моменту зміни матір`ю свого ставлення щодо своїх обов`язків. За вказаних обставин позбавленння батьківських прав не суперечить Конвенції про права дитини, оскільки в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Втручання у право на повагу до сімейного життя у даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, мати якої не виявляє про неї піклування, хоча вона такого потребує. Поведінка матері відносно свого сина дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Понесені витрати по справі позивач просить залишити за ним. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. 7, 150, 155, 157, 164 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved