Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

13.02.2024 [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Бухтояров Р.О., звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 18.11.2022 по вул. Минайській в м. Ужгород Закарпатської області відбулася ДТП за участю автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Так, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , за адресою: м. Ужгород вул. Минайська, 44, здійснюючи поворот ліворуч з вул. Минайської на вул. Академіка Корольова, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Mercedes-Benz S-Class», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортного засобу «Mercedes-Benz S-Class», д.н.з. [NUMBER] , з транспортними засобами «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також відбулося пошкодження паркану біля будинку [ADDRESS] . Внаслідок вказаної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачеві було заподіяно матеріальної шкоди. За фактом вказаної ДТП працівниками УПП в Закарпатській області відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №068823 від 18.11.2022 за ст.124 КУпАП у зв`язку з порушенням вимог п.10.4 ПДР, який скеровано для розгляду до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2022 у справі №308/16132/22 матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП передано органу досудового розслідування, а провадження у справі закрито на підставі ч.2 ст.284 КУпАП. В ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке 29.12.2022 внесено до ЄРДР за №12022071030001839 за ч.1 ст.286 КК України, проведено судову автотехнічну експертизу, з якої вбачається, що причиною ДТП стали саме дії [PERSON] . Разом з тим, слідством встановлено, що в діях останнього відсутній склад злочину, так як згідно з висновком СМЕ потерпілому внаслідок ДТП не було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тому кримінальне провадження за вказаним фактом закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В подальшому протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали (висновки СМЕ та судової автотехнічної експертизи, постанову про закриття кримінального провадження, інші документи) направлено до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду справи по суті за правилами КУпАП. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2023 у справі №308/16132/22 матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП повернуто до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення. Після усунення недоліків, зазначених у вищенаведеній постанові, матеріали вказаної справи поліцією повторно направлено до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті. В подальшому рішенням суду першої інстанції від 12.07.2023 справу закрито на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.08.2023 скасовано постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена належним чином, судове рішення апеляційної інстанції оскарженню не підлягає. Представник позивача у позові зазначає, що у даному випадку особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, є заподіювач шкоди - [PERSON] . Станом на 18.11.2022, тобто в день ДТП, автомобіль марки «Suzuki, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , були застрахованими, поліс ОСЦПВВНТЗ №208097912 ( [PERSON] ). 22.11.2022 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду. У грудні 2023 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яка оформляла страховий поліс на автомобіль [PERSON] , виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 122400 грн. (страхова сума за шкоду заподіяну майну - 125000 грн. мінус франшиза в розмірі 2600 грн.) Разом з тим, страхової суми в розмірі 122400 грн., яку покрив страховик, недостатньо для відшкодування всієї майнової шкоди, заподіяної позивачу. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] №194/22 від 12.12.2022 встановлено наступне: ринкова вартість автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням його комплектації та покращень на дату оцінки (до ДТП) становить 286698 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , з урахування зносу та його існуючої комплектації й покращень становить 486973,08 грн.; вартість матеріального збитку (шкоди), заподіяного внаслідок ДТП автомобілю марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , станом цін на день експертизи становить 286698 грн.; відновлювальний ремонт автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , є економічно недоцільним. Як зауважує представник позивача, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди (збитків), який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] , становить 159928 грн. із розрахунку 286698 грн. (сума збитку) - 127400 грн. (сума, виплачена страховиком). Крім того, представник позивача зазначає, що [PERSON] були понесені витрати, пов`язані з даною дорожньо-транспортною пригодою, які також підлягають стягненню з відповідача, а саме: послуги оцінки експерта при проведенні транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про сплату витрат на проведення експертизи №0.0.2759333263.1 від 30.11.2022; стягнення франшизи - 2600 грн. Наголошує, що полісом обов`язкового страхування №ЕР 208097912, де страхувальником є [PERSON] , розмір франшизи визначений в сумі 2600 грн. Оскільки визначену у договорі франшизу не можна стягнути з страховика винуватця ДТП, її необхідно стягнути з самого винуватця ДТП - [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 167298 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 15.04.2024 у встановлений строк представник відповідача - адвокат Співак О.М. подав відзив на позовну заяву, згідно з яким у зв`язку з суттєвими недоліками та порушеннями норм діючого законодавства під час проведення не визнавати належним доказом у справі експертне дослідження №194/22 від 12.12.2022 про оцінку, майна автомобіля «Suzuki Grand Vitara», номерний знак [NUMBER] , та відмовити повністю в задоволенні позову [PERSON] . У поданому відзиві представник позивача зазначає, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу в особі [PERSON] була застрахована в страховій компанії «ПЗУ Україна» згідно з полісом №208097912 з лімітом виплати 160000 грн. В тексті позовної заяви йдеться про обґрунтування суми відшкодування у вигляді різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу. Зазначене відповідає вимогам діючого законодавства, а саме ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, як в тексті позовної заяви, так і в розрахунках висновку експерта №194/22 від 12.12.2022, жодного розрахунку щодо вартості транспортного засобу після ДТП (залишки) не міститься. Крім того, представник відповідача вказує, що в тексті позовної заяви вже йдеться мова про стягнення на користь позивача «різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням». Вказане суперечить власній правовій позиції щодо відшкодування у вигляді різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Також відсутнє жодне документальне підтвердження щодо фактичної сплати вартості відновлювального ремонту (накладні, рахунки про оплату, акти виконаних робіт та інше). В матеріалах позовної заяви фігурує лише вартість (486973,08 грн.) відновлювального ремонту автомобіля «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , визначена за комбінованим витратно-порівняльним підходом (без врахування коефіцієнту фізичного зносу), враховуючи ПДВ (81162,18 грн.). Визначення вартості без врахування коефіцієнту фізичного зносу суперечить п.п.2.4, 7.36-7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003, та на підставі якої проведено експертне дослідження. Визначення вартості з урахуванням ПДВ суперечить п.2 ч.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник відповідача звертає увагу, що в тексті позовної заяви йдеться мова про остаточний розрахунок збитків, а саме: розмір відшкодування майнової шкоди (збитків), який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] становить 159928 грн. із розрахунку 286698 грн. (сума збитку) - 127400 грн. (сума сплачена страховиком). Зазначене не відповідає дійсності, оскільки за допомогою звичайного калькулятора можна встановити, що різниця між 286698 грн. та 127400 грн. не відповідає заявленій сумі 159928 грн., зазначена сума 127400 грн. (сума, виплачена страховиком) не відповідає дійсності та додатку №4 до позовної заяви. Також наголошує, що в тексті позовної заяви підсумовано загальну ціну позову, а саме: 167298 грн. (матеріальна шкода). В вищеописаній частині позову подається розбивка по складових даної суми, а саме: майнова шкода визначена експертизою за винятком суми виплати страхового відшкодування: 159928 грн.; послуги оцінки експерта при проведенні експертизи: 3000 грн.; стягнення франшизи: 2600 грн. Здійсненням елементарних математичних дій додавання не дає зазначену в позові суму (ціна позову), 159927+3000+2600 не дорівнює 167298 грн. Жодні інші обґрунтування зазначеної суми в тексті позовної заяви відсутні. Представник відповідача вказує, що в тексті позовної заяви та додатку №4 йдеться мова про виплату страхового відшкодування страховиком. Будь-яка з зазначених сум не відповідає максимальному ліміту, передбаченому договором про цивільно-правову відповідальність між [PERSON] та страховою компанією, а саме 160000 грн. Причини не виплати повної суми, передбаченої договором ОСЦПВ, в позовній заяві не зазначено. З приводу цього стороною відповідача було направлено звернення до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з прохання висвітлення зазначених питань. Заперечуючи відносно доданих документів представник відповідача зазначає наступне. До матеріалів позовної заяви додано висновок експерта №194/22 від 12.12.2022 (звіт №194/22 від 12.12.2022 про оцінку майна-автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] ). На підставі зазначеного документа подається обґрунтування позовної заяви [PERSON] до [PERSON] . Вивченням даного документа встановлено ряд порушень вимог законодавства та регламентуючих документів, а саме: Згідно з п.4.3 та п.4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003, передбачено певні вимоги до звіту про оцінку. Дані вимоги не дотриманні в повному обсязі, а саме не дотримані підпункти «б, г, и, і, й, к, л, м, н, с» п.4.4; датою проведення оцінки зазначено 18.11.2022, хоча згідно з вказаними відомостями договір між суб`єктом оціночної діяльності та [PERSON] тільки 28.11.2022; всупереч п.5.2 Методики протягом всього часу жодного запрошення [PERSON] з приводу огляду не надходило; відповідно до п.4.4 «с» Методики та згідно з текстом самого звіту №194/22 від 12.12.2022 складався протокол проведення огляду - основний документ, на підставі якого проводиться оцінка та приймається рішення щодо ремонту або заміни вузлів та агрегатів (в тексті зазначено, як дод.№2 до звіту). Однак, як в додатках до звіту, так і в додатках до позовної заяви, він відсутній. Зазначене не надає можливості щодо підтвердження висновків оцінки та переліку регламентних робіт; у відповідності до п.2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вказана норма також зазначається в п.п.7.17, 7.36, 7.37, 7.38 Методики. Згідно із зазначеними нормами коефіцієнт фізичного зносу рівний «0» може бути лише у випадку, якщо строк експлуатації транспортного засобу не перевищує 7 років. У відповідності до матеріалів позовної заяви автомобіль Suzuki Grand Vіtara, номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, тобто на момент огляду 16 років. Однак, всупереч зазначених норм та вимог щодо порядку проведення оцінки автомобіля, в звіті №194.22 від 12.12.2022, в матеріалах та висновку зазначені розрахунки проводяться без урахування коефіцієнту фізичного зносу. 24.04.2024 представник відповідача - адвокат Співак О.М. подав додаток до відзив на позовну заяву, в якому вказує, що у тексті позовної заяви та додатку №4 йдеться мова про виплату страхового відшкодування страховиком. Будь-яка із зазначених сум не відповідає максимальному ліміту, передбаченому договором про цивільно-правову відповідальність між [PERSON] та страховою компанією. Причини не виплати повної суми, передбаченої договором ОСЦПВ, в позовній заяві не зазначено. З приводу цього стороною відповідача було направлено звернення до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з прохання висвітлення зазначених питань. Згідно з отриманою відповіддю стало відомо, що [PERSON] погодився на розмір суми відшкодування (122400 грн.), який йому запропонувала страхова компанія ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» після попереднього узгодження. Згідно з діючим законодавством право на відшкодування завданих збитків має особа, якій дані збитки нанесено, а саме власник майна. Однак, згідно з поданими документами власником автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , позивач [PERSON] не являється. Жодних документів щодо отриманого права на представлення інтересів власника ( [PERSON] ) в матеріалах справи також немає. На підставі викладених фактів та заперечень, представник відповідача просить відмовити повністю в задоволенні позову. В судове засідання, призначене 25.06.2024: представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити повністю; представник відповідача з`явився, заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 18.11.2022 о 16 год. 21 хв. в м. Ужгород по вул. Минайській, 44, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, а саме, здійснюючи поворот праворуч з вул. Минайської на вул. А. Корольова, не надав перевагу в русі транспортному засобі марки «Mercedes-Bens», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортними засобами марки «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортними засобами марки «Suzuki Grand Vitara», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та пошкоджено паркан будинку [ADDRESS] , рекламний щит бетонну стіну та велопарковку в ресторані «Safari». Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.08.2023 у справі №308/10660/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова в справі про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 у справі №308/10660/23, якою встановлено час, місце вчинення ДТП та особу ( [PERSON] ), яка його вчинила, при вирішенні справи за даним позовом для суду є обов`язковою. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР.208097912 з лімітом страхового відшкодування 130000 грн. Розмір франшизи згідно з вказаним полісом визначено в сумі 2600 грн. Позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за виплатою страхового відшкодування та за результатами розгляду заяви позивачу було сплачене страхове відшкодування у розмірі 122400 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 19 жовтня 2019 року у справі №320/9174/15 страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV). Тлумачення зазначеної правової норми спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судами в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме страхового акта №23549/1, розпорядження №23549/1/1 на виплату страхового відшкодування, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 122 400 грн. потерпілому [PERSON] без проведення експертизи, суму страхового відшкодування було визначено за погодженням із потерпілим. Згідно із заявою [PERSON] від 21.12.2022 на ім`я голови Правління ПрАТ СК «ПЗУ Україна» позивач погодився із сумою страхового відшкодування в розмірі 122400 грн., про франшизу по полісу ЕР.208097912 в розмірі 2600 грн. повідомлений, після виплати страхового відшкодування претензій саме до страховика мати не буде. Разом з тим, як вбачається зі звіту №194/22 про оцінку майна - автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , від 12.12.2022, виконаного на замовлення позивача оцінювачем «ПП [PERSON] », ринкова вартість автомобіля марки Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом, станом на дату оцінки склала 286 698,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , визначена за комбінованим витратно-порівняльним підходом (без урахування коефіцієнту фізичного зносу), враховуючи податок на додану вартість 81162,18 грн., склала: 486973,08 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених в Методиці, складено висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження від ДТП, станом на 18.11.2022, склала 286698 грн. Зазначеним звітом встановлено, що відновлювати КТЗ, а саме автомобіль Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , недоцільно. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15. Системний аналіз ст.ст. 22, 1166, 1192, 1194 ЦК України та ст. ст.22, 28, 29, 36 Закону № 1961 - IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 та від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19. Згідно із звітом №194/22 про оцінку майна - автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , від 12.12.2022, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження від ДТП, станом на 18.11.2022, склала 286698 грн., розмір виплаченого страховиком страхового відшкодування у межа ліміту страхової відповідальності (за виключенням франшизи на суму 2600 грн.) - 122400 грн. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі №643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача [PERSON] , як винної особи, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, а саме 164298 грн. (286698 грн. - 122400 грн. = 164298 грн.). Поняття «франшиза» міститься в ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР, відповідно до якої франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV). Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Судом встановлено, що розмір франшизи становить 2600 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза у розмірі 2600 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач подав до суду разом із позовною заявою звіт №194/22 про оцінку майна - автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , від 12.12.2022, обґрунтовуючи ним реальність завданих його майну збитків. За приписами ч. 2 ст. 1116 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведеної норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Факт завдання шкоди відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] підтверджується преюдиційним доказом - постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.08.2023 у справі №308/10660/23. Розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП з вини відповідача [PERSON] , підтверджується дослідженими судом матеріалами справи. Доводи відповідача стосовно того що, виконаний звіт у справі, в якому встановлена вартість пошкодженого майна є безпідставними. Під час розгляду справи відповідачем не було заявлено клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи, а також не надано суду будь-яких доказів на спростування відповідних сум, зазначених у звіті №194/22 про оцінку майна - автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , який суд вважає належним та допустимим доказом. Що стосується доводів відповідача про те, що згідно з діючим законодавством право на відшкодування завданих збитків має особа, якій дані збитки нанесено, а саме власник майна, однак позивач не є власником автомобіля Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , суд зазначає, що такі спростовуються довіреністю від 17.06.2022, посвідченою приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Машіка О.М., зареєстрованою в реєстрі за №592, згідно з якою [PERSON] , діючий по довіреності від [PERSON] , уповноважує [PERSON] бути представником власника транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, номерний знак [NUMBER] , з питань, пов`язаних з експлуатацією, зняттям з обліку та продажем, належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13.02.2019. Суд зауважує, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. При цьому за змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). З урахуванням викладеного, оскільки вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та стягнення з відповідача, як винної особи, на користь позивача різниці між розміром матеріальної шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 164298 грн., а також франшизи у сумі 2600 грн., всього 166898 грн. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту першого статті 6 статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (статті 13 Конвенції). У пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] підлягають часткову задоволенню. Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1668,98 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial