Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, третя особа без самостійних вимог: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що у травні місяці 2008 року вона познайомилася із відповідачем, деякий час зустрічалася з ним. Всередині червня місяця їхні відносини припинилися, відповідач покинув її. На початку липня 2008 року вона дізналася про вагітність. Вирішила повідомити відповідача про свою вагітність, однак він своє батьківство не визнавав та ігнорував її. [INFO] позивачка народила сина - [PERSON] , у Свідоцтві серії [NUMBER] віл 15.05.2009 року про народження якої батьком дитини зазначила [PERSON] , тобто на підставі ст. 135 СК України зі слів матері. Неодноразово зверталася з проханням до відповідача визнати батьківство, однак він не погоджувався і відмовлявся від цього. Наразі позивачці стало дуже важко самостійно утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги від біологічного батька сина, у зв`язку з чим змушена звернутися у суд із вимогами про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вимоги позову підтримує та просить такі задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду нотаріально посвідчену заяву про часткове визнання позовних вимог, які заявлені [PERSON] , а саме : не заперечує щодо вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, та частково визнає вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, може сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно. Дану справу про визнання батьківства просить розглядати без його участі. Представник Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в підготовче судове засідання не з`явився. Подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без представника третьої особи. Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно пунктів 1.7., 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації. Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в порядку позовного провадження. У таких справах позови приймаються до розгляду якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц). Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 134 Сімейного кодексу України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до статей 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що у травні місяці 2008 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і від цих відносин 08.05.2009 року у сторін народилася дитина (син) [PERSON] , Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 15.05.2009 року. Реєстрація народження дитини у виконавчому комітеті Олешницької сільської ради Виноградівського району була проведена зі слів позивачки на підставі ч.1 ст.135 СК України, що стверджується копією актового запису про народження від 10 грудня 2020 за №27. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не заперечив відносно визнання його батьком дитини, яка народилася [INFO] у с.Олешник Виноградівського району, таким чином бажає приймати участь у його житті, спілкуванні, вихованні та утриманні. З`ясувавши дійсні причини позову про визнання батьківства та взявши до уваги заяву відповідача про його батьківство, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Позовна вимога про зміну прізвища та по батькові дитини, в інтересах дитини задоволенню не підлягає, оскільки сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а наявність в дитини прізвища, відмінного від персональних даних матері, негативно вплине на становлення дитини, матиме наслідком потребу постійного обґрунтування дитиною такого набутого прізвища. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін - син [PERSON] , [INFO] , проживає із матір`ю - позивачкою [PERSON] . Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі з 1 січня 2024 року - (3196 гривень - 50%) = 1598 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи, що позивачці потрібно утримувати неповнолітнього сина, а також ту обставину, що відповідач частково визнає вимоги позивачки про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки в цій частині та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Судові витрати понесені позивачем в сумі 1211 гривні 20 копійок на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. В частині судових витрат від оплати яких позивач звільнений, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial