Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У травні 2024року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Інтерагроінвест», у якому просив: визнати припиненим право оренди ТОВ «Інтерагроінвест» за договором оренди земельної ділянки від 20.08.2016 № 176, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест», який зареєстровано 03.10.2016 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Лідією Василівною, стосовно земельної ділянки із кадастровим номером 3224487700:03:004:0007 загальною площею 4,1294га з 31.12.2023; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» повернути [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1294га із кадастровим номером 3224487700:03:004:0007 та стягнути понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що 20.08.2016 року між [PERSON] (орендодавець) та Сільськогосподарським підприємством «Світанок» (орендар) було укладено договір оренди землі №176 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю у тимчасове оплатне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 3224487700:03:004:0007 загальною площею 4.1294 га, розташовану на території Калиновецької сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі земельна ділянка). Пунктом 3.1 Договору визначено строк дії договору до 31.12.2023 року. Відповідно до п. 3.3 Договору, якщо орендодавець не має наміру укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 (шість) місяців до закінчення строку дії даного Договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі протягом останніх десяти календарних днів чинності цього договору. [INFO] [PERSON] померла, а власником земельної ділянки став її онук - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 11.07.2018 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. 12.07.2018 року між [PERSON] орендодавець та Сільськогосподарським підприємством «Світанок» - орендар, у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки в порядку спадкування було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі № 176, якою сторони змінили сторону орендодавця на [PERSON] та виклали у новій редакції статтю 3 договору «Строк дії договору» та статтю 4 Договору «Орендна плата». Всі інші пункти договору залишились незмінними. У липні 2018 року Сільськогосподарське підприємство «Світанок» було реорганізоване шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» після чого права та обов`язки СП «Світанок» перейшли до ТОВ «Інтерагроінвест». У серпні 2022 року ТОВ «Інтерагроінвест» запропонувало [PERSON] збільшити розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, на що орендодавець погодився, після чого сторони уклали додаткову угоду. Додатковою угодою № 2 від 24.08.2022 року до договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 року, у договір було внесені зміни шляхом його викладення у новій редакції. Так, пунктом 6 договору у новій редакції було визначено, що Договір укладено строком на 7 років 4 місяці 9 днів до 30.12.2023 року, з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієії з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст. 126-1 Земельного кодексу України. Відповідно до пункту 28 Договору у новій редакції, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, з урахуванням положень п. 6 даного договору; придбання орендарем земельної ділянки у власність;??викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності впорядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Пунктом 29 договору у новій редакції визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. 06.06.2023 року [PERSON] було подано ТОВ «Інтерагроінвест» заяву, у якій орендодавець зазначив, що після закінчення строку дії договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 року [PERSON] планує обробляти її самостійно, тому не буде продовжувати договір. Також орендодавець просив орендаря не проводити сільськогосподарських робіт на його земельній ділянці після збору урожаю (вказана заява була зареєстрована ТОВ «Інтерагроінвест» за вх. №163 від 06.06.2023 року). Отже, 06.06.2023 року [PERSON] реалізував своє волевиявлення та довів до відома ТОВ «Інтерагроінвест» інформацію щодо відсутності наміру продовжувати строк дії Договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 року. При спілкуванні з представниками ТОВ «Інтерагроінвест», [PERSON] повідомили, що його наміри орендарю зрозумілі, його відмова від продовження строку дії договору оренди землі прийнята, і далі орендодавцю не потрібно вчиняти жодних дій для того, щоб «юридично оформити» припинення оренди земельної ділянки, а всі пов`язані з цим дії вчинить орендар (як це раніше неодноразово і відбувалось). У подальшому, враховуючи відсутність будь-яких заперечень зі сторони орендаря, орендодавець власними силами та за власні грошові кошти обробив належну йому земельну ділянку та підготував й для посіву, розуміючи що 30.12.2023 року строк дії договору закінчується, а всі дії, пов`язані із припиненням договору оренди землі та виключенням відповідних записів про оренду із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бере на себе орендар. У січні-лютому 2024 року (точну дату позивач не пам`ятає) [PERSON] отримав від ТОВ «Інтерагроінвест» лист, у якому орендар підтверджує отримання заяви орендодавця про небажання продовжувати орендні відносини. У вказаному листі ТОВ «Інтерагроінвест» також зазначає, що Товариство не заперечувало в задоволенні волевиявлення орендодавця щодо припинення договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 року після закінчення строку його дії. Поряд з цим, орендар стверджує, що так як орендодавець за місяць до закінчення строку дії договору оренди землі не звернувся до будь-якого реєстратора із заявою про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору, то строк дії Договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 було продовжено автоматично до 09.05.2031 року. Беручи до уваги наявність волевиявлення обох сторін щодо припинення строку дії договору оренди землі та з метою вирішення ситуації, що склалась, 19.03.2024 [PERSON] надіслав ТОВ «Інтерагроінвест» лист, яким орендарю було запропоновано укласти додаткову угоду до договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 року про припинення дії договору оренди землі шляхом його розірвання з «01» квітня 2024 року. До вказаного листа Позивачем було додано три примірники відповідної додаткової угоди, підписаної [PERSON] . Станом на момент звернення до суду з позовом, орендар жодним чином не відреагував на пропозицію орендаря, не підписав та не надіслав [PERSON] примірники додаткової угоди, ніби самоусунувся від цієї ситуації. На думку [PERSON] , право оренди за договором оренди землі № 176 від 20.08.2016 повинне бути припиненим у судовому порядку. Так, позивач зазначає, що він вчинив усі залежні від себе дії, спрямовані на припинення договору оренди землі та повідомив про своє волевиявлення щодо відсутності наміру продовжувати договір оренди землі на новий строк орендодавця. У свою чергу, орендар, отримавши відповідну заяву орендодавця, до закінчення строку дії договору не відреагував на неї у письмовому вигляді до того, як договір оренди землі було поновлено на новий строк в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказав, що саме такі приховані наміри й мали на меті посадові особи відповідача: спочатку укласти додаткову угоду до договору нібито з ціллю збільшити оренду плату, а поряд з цим змінити й умови договору, пов`язані з продовженням строку його дії, а потім, зрозумівши, що [PERSON] не має наміру продовжувати договір оренди землі на новий строк (запевнивши орендодавця, що для припинення оренди землі йому не потрібно вчиняти ніяких дій) жодним чиним не реагувати на його заяву до того часу, поки строк дії договору не буде поновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на новий строк. Те, що додаткова угода № 2 від 24.08.2022 року до договору оренди землі від 20.08.2016 року № 176 мала приховану мету - змінити положення договору щодо строку дії договору, вбачається й з листа від ТОВ «Інтерагроінвест», у якому орендар підтверджує отримання заяви орендодавця про небажання продовжувати орендні відносини. У вказаному листі ТОВ «Інтерагроінвест» зазначає, що сторонами була підписана додаткова угода саме на збільшення орендної плати. Зазначав, що варто звернути увагу суду на те, що ТОВ «Інтерагроінвест», зловживаючи довірою та нормальними господарськими відносинами з орендодавцем, діючи недобросовісно ввело [PERSON] в оману про свої дійсні наміри щодо подальшої оренди належної позивачу земельної ділянки, при цьому навмисно вчинило певні дії (спонукало укласти додаткову угоду про збільшення орендної плати) та утрималось від вчинення деяких дій (звернення до державного реєстратора із заявою про припинення договору оренди земельної ділянки) для того, щоб договір оренди землі було продовжено автоматично, а всю відповідальність за це ніс орендодавець. Вказав, що пункт 6 договору у новій редакції (яку було прийнято додатковою угодою № 2 від 24.08.2022 року) є некоректним та не свідчить про те, що відсутність поданої орендодавцем не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору є підставою для поновлення строку дії договору на новий строк. Аналізуючи положення зазначеного пункту договору у розрізі його відповідності умовам чинного законодавства, можна дійти висновку про те, що він не є тотожним із положеннями ст. 126-1 Земельного кодексу України та за своїм змістом зовсім не відповідає йому. У такому пункті договору не зазначено як саме, у якій формі, вигляді, кому та у який строк повинні подаватись заперечення сторони щодо поновлення договору оренди. У свою чергу, наявним є факт подання відповідних заперечень орендодавцем щодо поновлення Договору оренди землі, а також факт отримання зазначених заперечень орендарем та розуміння ним, що з 31.12.2023 дія договору оренди землі закінчиться та не буде поновлена на новий строк. Отже, на думку позивача, враховуючи некоректність викладення пункту договору оренди землі у новій редакції (яку було прийнято додатковою угодою № 2 від 24.08.2022 року), у якому нібито встановлюється умова щодо поновлення такого договору, можна дійти висновку, що за такої його редакції поновлення строку дії такого договору не повинно було відбуватись автоматично за відсутності заяви однієї із сторін не пізніше як за місяць до дати закінчення дії такого договору заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору, оскільки мали місце як заперечення орендодавця щодо поновлення Договору, так і згода орендаря на припинення Договору. У свою чергу, будь-яких заяв щодо укладання нового договору оренди землі чи поновлення строку дії існуючого на новий строк від ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило, тому, на думку позивача, право оренди ТОВ «Інтерагроінвест» за договором оренди земельної ділянки від 20.08.2016 року № 176, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест» повинно бути припинено судом з 31.12.2023. На думку позивача, поведінка орендаря не відповідає принципу добросовісності. Рух справи у суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Таращанського районного суду Київської області від 10.05.2024 справу розподілено головуючому судді Разгуляєвій О.В. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 13 травня 2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 10 червня 2024 року о 11.00год. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25 червня 2024 року 12.00год. Аргументи учасників справи Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, яка надійшла до суду 27.05.2024. Крім того, зазначив, що претензій до відповідача щодо сплати орендної плати не має. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю, оскільки позовна заява є такою, що ґрунтується на інформації яка невідповідає дійсності та реальним обставинам справи, зазначила, що товариство не просить стягнути з позивача понесені судові витрати, у разі відмови у задоволенні позову. До суду 20.05.2024 від ТОВ «Інтерагроінвест» подано відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що у зв?язку із збільшенням орендної плати, досягнувши згоди по всіх істотних умовах договору, сторони ТОВ «Інтерагроінвест» та [PERSON] 24 серпня 2022 року за взаємною згодою внесли зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди № 2 до договору оренди землі № 176 від 20.08.2016. Так п.6 договору, сторони погодили, що договір укладено строком на 7 років 4 місяці 9 днів до 30.12.2023 року, з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієії з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст. 126-1 ЗК України. Номер запису про інше речове право-26996879, дата закінчення 30.12.2023, з автоматичним продовженням дії договору з правом передачі в піднайм (суборенду). На момент внесення змін до договору № 176 від 20.08.2016р. шляхом укладення власником додаткової угоди №2 від 24.08.2022 вже діяли норми визначені статтею 126-1 ЗК України, а саме, що норми вищезазначених статей поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству». Позивач не заперечує той факт, що додаткова угода №2 до договору оренди № 176 від 20.08.2016, що датована 24.08.2022 року підписувалася ним особисто та має власний примірник, а тому твердження щодо незнання або недобросовісності відповідача є недоречними та необгрунтованими. 06 червня 2023 на адресу Товариства надійшла заява від позивача , якою повідомив, що після закінчення дії договору № 176 від 20.08.2016 має намір її обробляти самостійно, а тому продовжувати договір не буде. Розглянувши заяву позивача Товариство було повідомлено про наявність наміру продовжити орендні відносини та про те, що ТОВ «Інтерагроінвест», як орендар має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, яку відповідач отримав на свою адресу 30.08.2023. Позивача повідомлено про те, що в січні 2024, після його звернення, відповідачем отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наженої позивачу земельної ділянки та отримало інформацію про те, що договір оренди продовжено автоматично на той самий строк, а сааме до 09.05.2031. Вказана пролонгація відбулась оскільки позивач не звернувся не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, до будь-якого реєстратора, який має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про включення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. Продовження строку дії договорів відбулося технічними засобами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно автоматично- без додаткового волевиявлення сторін, тобто без будь-яких дій з їх сторонни та уклаення додаткових угод. Відповідач виконуючи добросовісно свої обов`язки визначені договором оренди землі №176 від 20.08.2016, не маючи зауважень з боку позивача щодо виплати орендної плати,чи то цільового використання переданої в оренду земельної ділянки, не погоджується із заявленим позовом та надалі продовжує користуватися оскаржуваною земельною ділянкою позивача на умовах визначених договором. Пропозиція позивача щодо припинення дії договору, що надійшла на адресу товариства у березні 2024 року не була підтримана відповідачем. Враховуючи вищевикладене вважає, що твердження позивача щодо введення в оману, недобросовісна поведінка відповідача, порушення свободи укладення договору оренди не відповідає дійсності, та не знаходить свого підтвердження в доданих до позовної заяви документів, адже підписуючи додаткову угоду до первісного договору оренди сторонни погодили його умови, в тому числі і порядок продовження дії договору задекларований в ст. 126-1 ЗК України. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 20.08.2016 між [PERSON] та СП «Світанок» укладено договір оренди земельної ділянки № 176, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3224487700:03:004:0007, загальною площею 4.1294 га, розташовану на території Калиновецької сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі земельна ділянка), яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №081632 від 28.07.2004. Пунктом 3.1 Договору визначено строк дії договору до 31.12.2023 року. Відповідно до п. 3.3 Договору, якщо орендодавець не має наміру укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 (шість) місяців до закінчення строку дії даного Договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі протягом останніх десяти календарних днів чинності цього договору (а.с.26-30). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2018 , спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] , а саме земельної ділянки, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224487700:03:004:0007, загальною площею 4.1294 га, розташованої на території Калиновецької сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі земельна ділянка), яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №081632 від 28.07.2004., є її онук [PERSON] (а.с.31). 12 липня 2018 року між [PERSON] \~та Сільськогосподарським підприємством «Світанок» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди земельної ділянки №\~176 від 20.08.2016, у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки в порядку спадкування було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі № 176, якою сторони змінили сторону орендодавця на [PERSON] та виклали у новій редакції статтю 3 договору «Строк дії договору» та статтю 4 Договору «Орендна плата». Всі інші пункти договору залишились незмінними (а.с.32-33). Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.05.2024, власником земельної ділянки кадастровий номер 3224487700:03:004:0007, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4.1294 га, являється [PERSON] , право оренди земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «Інтерагроінвест», 20.08.2016, номер запису 26996879 (а.с.23-25). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.08.2018 СП "Світанок" 02.08.2018 за рішенням засновників, припинено, його правонаступником являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (а.с.69-73). 24 серпня 2022 між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест» укладено додаткову угоду № 2 від 24.08.2022 року, згідно якої орендодавець та орендар дійшли взаємної згоди внести до договору оренди землі № 176 від 20.08.2016 року, право оренди зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 26996879 від 03.10.2016 (а.с.34-35). Пунктом 6 додаткової угоди передбачено, що договір укладено строком на 7 років 4 місяці 9 днів до 30.12.2023 року, з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієії з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст. 126-1 Земельного кодексу України. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, к якому він одержав її в оренду(п.19 додаткової угоди №2 від 24.08.2024). Відповідно до пункту 28 додаткової угоди №2, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, з урахуванням положень п. 6 даного договору; ??придбання орендарем земельної ділянки у власність; ??викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності впорядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Пунктом 29 додаткової угоди, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за : взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно листа від 06.06.2023 [PERSON] повідомив ТОВ «Інтерагроінвест», що після закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки №176 від 20.08.2016, кадастровий номер 3224487700:03:004:0007, планує обробляти її самостійно, тому договір продовжувати не буде. Просив не проводити на зазначеній земельній ділянці сільськогосподарських робіт. (а.с. 36). У січні 2024 року ТОВ « Інтерагроінвест» надіслав на адресу [PERSON] лист, що не оспорється сторонами, про те , що в січні 2024року, підпримство отримало інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належної позивачу земельної ділянки, що договір оренди ділянки продовжено автоматично на той самий строк, а саме до 09.05.2031. Вказанапролонгація відбулась по причині не звернення позивача не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, до будь-якого реєстратора, який має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. Продовження строку дії договорів відбулося технічними засобами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно без додаткового волевиявлення сторін, тобто без будь-яких дій з нашої сторонни та укладення додатковх угод (а.с.37-38). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 375416096 від 22.04.2024, право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3224487700:03:004:0007, зареєстроване 03.10.2016, номер запису 26996879, згідно договору оренди земельної ділянки № 176 від20.08.2016, додаткової угоди № 2 від 24.08.2022, срок 7р. 4міс 10 дн., дата закічення дії 09.05.2031 з автомотичним продовженням дії договору, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм(суборенду)), орендар ТОВ «Інтеагроінвест», орендодавець [PERSON] (а.с.21-22). ТОВ «Інтерагроінвест» 25.08.2023 [PERSON] за адресою с. Калинове Київська область надіслав лист- повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк разом з додатковою угодою № 2 до договору оренди землі № 176 від 20.08.2016. Відомості щодо отримання позивачем зазначено листа відсутні (а.с.74-80). 19.03.2024\~ [PERSON] \~на адресу\~ТОВ «Інтерагроінвест»,\~що підтверджується\~сторонами,\~надіслав лист\~ про\~припинення \~договору оренди\~земельної ділянки\~№ 176\~від 20.08.2016\~шляхом його\~розірвання з\~примірниками підписаної\~ [PERSON] \~ даної\~додаткової угоди\~№ 3 про припинення договору оренди № 176 від 20.08.2016 (а.с.39-43). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. У\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідноіз ст.ст. 4\~ч.1;\~5\~ч.1\~ЦПК України кожна особамає правов порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1, 2ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. У\~ст. 14 Конституції України\~вказано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 19\~Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з вимогами\~ст. 3 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України), земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2\~ст. 15 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу\~це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц). Частина друга\~статті 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі№916/3156/17 (провадження №12-304гс18). В п. 127 Постанови ВП ВС від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20 вказано, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким, визначеним на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152\~ЗК України). Згідно з частинами другою та третьою\~статті 13 Цивільного кодексу України\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У\~статті 11 ЦК України\~надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~договори та інші правочини. Згідно із ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1\~ст. 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статей\~6,\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 651 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої\~статті 653 ЦК України\~у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України). За змістом цих норм у разі зміни договору за домовленістю сторін зобов`язання змінюються (виникають нові) у такому ж порядку, як і при укладенні договору, тобто з моменту, коли про таку зміну було досягнуто домовленості, а у випадку, якщо договір чи закон обумовлюють виникнення зобов`язань за договором, настанням відповідної події, вчиненням сторонами відповідних дій, державною реєстрацією договору чи державною реєстрацією речового права за договором тощо, то й зміна (виникнення нових) зобов`язань за зміненим договором відбувається з моменту настання такої події, вчинення дій, реєстрації договору чи права тощо. У\~статті 792 ЦК України\~передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. За ч. 1, 9\~ст. 93 ЗК України\~право оренди земельної ділянки\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі»\~передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі регулюються\~Земельним Кодексом України,\~Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі\~статтею 1 Закону України "Про оренду землі"\~орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 вказаного Закону). Відповідно до частин першої, другої\~статті 15 Закону України "Про оренду землі"\~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно із ч. 5\~ст. 6 Закону України «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 17 вказаного Закону\~об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно із статтями\~18,\~20 Закону України "Про оренду землі"\~договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини другої\~статті 792 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон про оренду землі. Стаття 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди\~землі припиняється,\~зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ст. 32 ЗУ « Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону. Як передбачено ст. 34 ЗУ «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Суд враховує, що 16.01.2020 набрав чинності\~Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству"\~(а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції. Розділ IX "Перехідні положення" Закону про оренду землі доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту: "Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені\~статтею 33 цього Закону\~та\~статтею 126-1 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України). Правила, визначені\~статтею 126-1 ЗК України\~щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення". Стаття 58 Конституції України 1996 року\~закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Відповідно за змістом\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~ЗК України,\~ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону про оренду землі). ЗК України\~визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору. У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року зазначено таке: "Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин: Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству"\~істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята\~\~\~\~статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється\~статтею 126-1 ЗК. При цьому відповідно до абзацу 4 Розділу\~Перехідні положення Закону України "Про оренду землі"\~правила, визначені\~статтею 126-1 ЗК України\~щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Як передбачено, ст. 32-2 ЗУ « Про оренду землі», поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому\~статтею 126-1\~Земельного кодексу України. Згідно статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже\~\~\~\~стаття 126-1 ЗК\~передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення). З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону про оренду землі\~\~ базується саме на положеннях\~стаття 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах. Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест» додаткової угоди №2 від 24.08.2022 до договору оренди землі № 176 від 20.08.2016, якою внесені зміни щодо поновлення договору оренди землі, після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству". А саме, пунктом 6 додаткової угоди передбачено, що договір укладено строком на 7 років 4 місяці 9 днів до 30.12.2023 року, з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієї з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст. 126-1 Земельного кодексу України. Таким чином, до спірних правовідносин застосовують правила, визначені\~статтею 126-1 ЗК України\~щодо поновлення договору оренди землі. Тому, договір оренди землі № 176 від 20.08.2016, у який були внесені зміни, про його поновлення, визначені ст. 126-1 ЗК України, за відсутністю заяви, сторони договору,\~яка бажає\~скористатися правом\~відмови від\~поновлення договору, про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору, цей договір поновився на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Твердження представника позивача, що ТОВ «Інтерагроінвест», зловживаючи довірою та нормальними господарськими відносинами з орендодавцем, діючи недобросовісно ввело [PERSON] в оману про свої дійсні наміри щодо подальшої оренди належної позивачу земельної ділянки, є необґрунтованими та не підтвердились при перевірці матеріалів справи, оскільки додаткова угода №2 від 24.08.2022 підписана [PERSON] , що ним не спростовується, є дійсною. Крім того, жодних дій, які б вказували на суперечливу поведінку відповідача, судом не встановлено. Судом також не встановлено та матеріали справи не містять згоди орендаря на припинення договору оренди земельної ділянкт № 176 від 20.08.2016. У суду немає підстав для протилежних висновків. Зазначені стороною позивача доводи, щодо некоректності викладення пункту 6 договору оренди землі у новій редакції (яку було прийнято додатковою угодою № 2 від 24.08.2022 року), у якому нібито встановлюється умова щодо поновлення такого договору, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначений пункт містить чітку вказівку, що у разі відсутності заперечень від однієї з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст. 126-1 ЗК України. Тобто, п.6 додаткової угоди має посилання на ст. 126-1 ЗК України, яка передбачає, що якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Крім того, твердження представника позивача, що ТОВ «Інтерагроінвест» утрималось від вчинення деяких дій (звернення до державного реєстратора із заявою про припинення договору оренди земельної ділянки) не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки ч.3 ст. 126-1 ЗК України, передбачено, що саме, сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору, тобто [PERSON] , який звернувся до відповідача з заявою про не бажання продовжувати спірний договор оренди, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. Посилання представником позивача, що зазначений договір оренди земельної ділянки не міг бути поновлений за наявності заперечень [PERSON] та не надходження на адресу позивача будь-яких заяв щодо укладення нового договору оренди землі, саме в порядку переважного права, чи поновлення строку дії існуючого на новий строк від ТОВ «Інтерагроінвест», не спростовує того факту, що позивач не звернувся, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із заявою про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору оренди земельної ділянки № 176 від 20.08.2016, що вказує на порушення позивачем процедури припинення дії договору оренди земельної ділянки. Інші наведені представником доводи не спростовують ключових висновків суду, зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, так як підстав для припинення права оренди ТОВ « Інтерагроінвест» за договором оренди земельної ділянки від 20.08.2016 № 176, судом не встановлено, а тому і підстави для повернення відповідачем земельної ділянки кадастровий номер 3224487700:03:004:0007, відсутні. Враховуючий викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed