Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

16.06.2023 року позивач звернуся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, вимоги у якій обґрунтовує тим, що з [PERSON] він знаходився у зареєстрованому виконавчим комітетом Славгородської селищ\-ної ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі з 09 жовтня 2018 року, який розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року. Від шлюбу колишнє подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після фактичного припинення з липня 2020 року шлюбних відносин з [PERSON] , позивач мешкає зі своїм сином [PERSON] та батьками за адресою: [ADDRESS] , що підтверджує\-ться довідкою, виданою 07.06.2023 року старостою Варварівського старостинського округу Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропе\-тровської області. Відповідач у справі не проживає разом з ними за вказаною адресою з липня 2020 року, що підтверджується актом від 06.06.2023 року, наданим депутатом Славгородської селищної ради [PERSON] . 26 березня 2022 року позивач був призваний у Збройні Сили України за мобілізацією. 01.05.2022 року він отримав акубаротравму (контузію), і з 09 травня 2022 року знаходиться за місцем своєї реєстрації та виховує сина з допомогою своїх батьків. Відповідач по справі, [PERSON] , вже майже три роки не здійснює своїх прямих батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] , більш того ухиляється від їх виконання. Життям сина вона не цікавиться, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, не відвідувала ніколи дитячого садочку, який відвідує син, ніколи не цікавиться його успіхами, не підтримує дитину під час хвороби та тяжкого морального спаду, зовсім не цікавиться його станом здоров`я. Можна сказати і так, що відповідач ігнорує факт спорідненості зі своїм сином, так як не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормаль\-ного усвідомлення. Факт ухилення відповідачки від свого обов`язку щодо виховання сина також підтверджується довідкою з місця проживання, довідкою завідувачки дитячого садка «Білочка», актом обстеження умов проживання, довідкою лікаря педіатра. Позивач проживає разом зі своїм сином та батьками, вони мають нормальні житлово- побутові умови, повністю утримують дитину, займаються її вихованням, ними створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, її життя та навчання, що підтверджується актом обстеження умов проживання та характеристикою [PERSON] . В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на Закон України «Про охорону дитинства», ч.2 ст.141, ч. 2 ст.150, ч. 4 ст.155, ч.2 ст. 157, ст. 164 Сімейного кодексу України, позивач [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] , яка народилась [INFO] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] , до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, в судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстровану виконавчим комітетом Славгородської селищ\-ної ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі з 09 жовтня 2018 року, який розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року, що набрало законної сили 25.03.2021 року (а.с.7). В період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.6). З довідок вказаного виконавчого комітету від 07.06.2023 року встановлено, що [PERSON] , 1998 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , має позитивну характеристику, і до складу його сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] , якого він виховує сам. (а.с.8, 9). Актом від 06.06.2023 року засвідчено, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою, вона не навідувала сина з липня 2020 року, і місце її фактичного проживання не відоме (а.с.12). В довідці, виданій Закладом дошкільної освіти Варварівський ясла-садок «Білочка» Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області вказано, що [PERSON] відвідує даний заклад з вересня 2021 року по даний час, і за цей період мати в дитячому садку не було. Вона не брала ніякої участі у вихованні сина (а.с.13). Сімейним лікарем [PERSON] видано довідку, в якій вказано, що дитина [PERSON] проживає разом із батьком. За весь період спостереження мати з дитиною з`являлась в амбулаторію не більше чотирьох разів. В подальшому лікар контактував в більшій мірі з батьком дитини [PERSON] , іноді йому допомагає його мати. Рекомендації щодо оздоровчих заходів [PERSON] виконує вчасно, відвідує лікаря в призначений час. Дитина щеплена згідно з віком. На огляд дитина з`являється доглянутою (а.с.10). Виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 21.03.2023 року складено акт обстеження умов проживання дитини [PERSON] , 2019 року народження, за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено, що дитина проживає разом із батьком [PERSON] , бабою [PERSON] , дідом [PERSON] , які займаються його вихованням та утриманням з липня 2020 року. Стосунки в родині доброзичливі, наявних конфліктів не виявлено. Дитина має задовільні умови проживання, забезпечена усім необхідним (а.с.11). Актом виходу в сім`ю від 30.01.2024 року, складеним органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, за адресою реєстрації відповідача [PERSON] : [ADDRESS] , встановлено, зі слів сестри, що за даною адресою [PERSON] не проживає. Органом опіки та піклування Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 14.06.2024 року, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина, не проявляє до нього належної турботи та уваги, не спілкується з ним, не цікавиться його станом здоров`я, розвитком, участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Викладені обставини мають наслідком позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , суд вважає за необхідне визначити їх розмір у виді 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду з 16 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved