Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» (далі за текстом Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Позов обґрунтовано наступним. 12 вересня 2019 року між сторонами у справі був укладений договір про надання професійної правничої допомоги, яким визначено розмір винагороди адвоката за надані Відповідачу послуги. Актом № 2 від 07 березня 2023 року, який є невід`ємним додатком до вказаного договору, визначений розмір гонорару адвоката у зв`язку з виправданням клієнта за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення у розмірі 160\~000 гривень. (т.зв. «гонорар успіху»). Оскільки відповідач [PERSON] був виправданий за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, вирок за яким набрав законної сили, то він мав сплатити на користь адвокатського об`єднання зазначену вище суму. Оскільки станом на момент подання позову гонорар адвокату не сплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача на його користь гонорар адвоката в зазначеному розмірі, 3 % річних та інфляційні нарахування відповідно до приписів статті 625 КК України. Також просив суд вирішити питання розподілу судових витрат шляхом стягнення на користь адвокатського бюро судового збору, сплаченого при поданні позову, та витрати на правову допомогу адвоката в цій цивільній справі. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подавався. В судовому засіданні представники позивача керівник адвокатського бюро Тивоненко\~Д.Р. та адвокат Панкратов Ю.В. підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що дійсно, адвокатським бюро Д. Тивоненка здійснювався його захист у кримінальному провадженні за обвинуваченням у умисному вбивстві. Зрештою, його було виправдано за вказаним обвинуваченням. Однак, він сплатив усі суми, про які вони домовлялись з адвокатом і не розуміє, який ще гонорар він має сплатити. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків. Статутними документами АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» підтверджений статус адвокатського бюро як юридичної особи (а.с. 10-15). В матеріалах справи міститься копія Договору про надання професійної правничої допомоги № 12/09 від 12 вересня 2019 року (далі за текстом Договір), який укладено між АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» та [PERSON] (а.с. 16, 17). Пунктом 4.2. Договору встановлений обов`язок клієнта ( [PERSON] ) своєчасно і у повному обсязі сплачувати адвокатському бюро гонорар і відшкодовувати понесені ним фактичні витрати при виконанні доручень клієнта. При цьому розмір гонорару адвокатського бюро, а також порядок його сплати, визначається у додатках до Договору (п. 5.1). Позивачем до матеріалів справи додано копію Акту № 2 від 07.03.2023, який за його текстом є невід`ємною частиною Договору, яким сторони погодили гонорар успіху адвоката у зв`язку з виправданням клієнта у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 115 КК України, внесеному до ЄРДР за № 12019080230000461. Розмір гонорару за цим актом становить 160\~000 гривень (а.с. 19). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечив факт підписання ним цього акта, але зазначив, що він думав, що вся сума ним уже сплачена під час кримінального провадження. Позивачем до матеріалів справи не додано копій судових рішень на підтвердження факту виправдання [PERSON] за участю захисника, адвоката Тивоненка Д.Р. В той же час суд констатує, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт його виправдання у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 115 КК України, що дає суду підстави для застосування припису ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Крім того, для усунення обґрунтованого сумніву щодо зазначених обставин, судом було здійснено перегляд судових рішень у кримінальному провадженні по справі № 317/2518/19 у Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі доступу, що дозволяє ідентифікувати учасників провадження. Так судом встановлено, що вироком Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 березня 2021 року (справа № 317/2518/19, провадження № 1-кп/337/41/2021) [PERSON] було визнано невинуватим та виправдано за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (гіперпосилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/95762791). Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 липня 2022 року (№ провадження в суді апеляційної інстанції: 11-кп/807/170/22) вирок суду першої інстанції в частині виправдання [PERSON] за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України залишений без змін та набрав законної сили (гіперпосилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/105883668). Як вбачається з ухвали Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28 лютого 2023 року (провадження у Верховному Суді № 51-5256км19), касаційне провадження у справі № 317/2518/19 було закрите у зв`язку з відмовою прокурора від касаційної скарги (гіперпосилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/109273688). За змістом зазначених судових рішень захист [PERSON] у всіх інстанціях здійснювався адвокатом Тивоненком Д.Р. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В даній справі судом встановлено наявність зобов`язання між сторонами у справі та факт виконання цього зобов`язання однією з його сторін адвокатським бюро. Відповідачем до матеріалів справи не додано доказів перерахування позивачу гонорару адвоката в погодженому сторонами Договору розмірі. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача гонорару адвоката підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з 08.04.2023 по 01.02.2024 та втрат від інфляції за період з квітня 2023 по лютий 2024. Розрахунок цих сум міститься у позовній заяві, здійснений арифметично вірно (що перевірено судом) та не спростовувався відповідачем. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем до матеріалів справи подано докази надання позивачу АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» професійної правничої допомоги адвокатом Панкратовим Ю.В. Розмір такої допомоги оцінений у 18\~000 гривень в суді першої інстанції, що відображено у акті № 1 від 09.02.2024. У відповідності до ч. 1 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При цьому суд зазначає, що нормами діючого законодавства України не встановлено неможливості отримання правничої допомоги адвокатським бюро (в даному випадку особою, якій надається така правнича допомога є Адвокатське бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет»). В той же час, аналізуючи практику Верховного Суду в питаннях стягнення адвокатського гонорару, суд керується підходами касаційного суду щодо необхідності визначення критеріїв реальності наданих адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності) а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved