Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

що позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.01.2008 нею придбано у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.01.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.09.2008. Згідно викопіровки з проекту впорядкування присадибних і громадських земель с. Бережниця Калуського району та відомостей вирахування площі присадибних та інших ділянок с. Бережниця Калуського району за [PERSON] облікувалась земельна ділянка площею 0,11 га. Згідно рішення Підмихайлівської сільської ради від 25.12.1993 про передачу земель у приватну власність, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га в тому числі присадибна ділянка 0,05 га та саду 0,06 га, що становило 0,11 га, яка обліковувалася за будинковолодінням. Судовими рішеннями встановлено, що земельна ділянки розміром 0,04 га, передана [PERSON] , перебуває у її користуванні. У 2016 році вона звернулася із заявою щодо уточнення своє земельної ділянки та приведення її у відповідність до тих розмірів, які були у її користуванні, а саме 0,1067 га згідно погодженого та затвердженого кадастрового плану, то отримала відповідь сільської ради, що її заява не може бути погоджена, оскільки знову рішенням Підмихайлівської сільської ради від 10.05.2015р. земельна ділянки розміром 0,04 га знову передана [PERSON] . Не погоджуючись із таким рішенням Підмихайлівської сільської ради вона оскаржила його до суду і постановою Калуського міськарйонного суду від 15.07.2016 її позов було задоволено та скасовано рішення Підмихайлівської сільської ради №283 від 10.05.2015р. про надання земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,04 га як незаконне з мотивів того, що така земельна ділянка перебуває у її користуванні розмірі 0,1067 га, яка перейшла від користування попереднього власника будинку [PERSON] і такі обставини вже були предметом не одноразового розгляду судами, де попередніми рішеннями судів ці факти встановлені і не підлягають повторному доказуванню. На цьому вона думала, що відповідачі втихомириться і не будуть в подальшому порушувати мої права землекористувача і більше від них не було ніяких до неї звернень чи повідомлень щодо спірної землі. У 2023 році приїхавши з Італії вона вирішила продовжити приватизацію своєї земельної ділянки для обслуговування будинку та господарських будівель і звернулась до землевпорядної установи за виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Землевпорядною організацією був розроблений кадастровий план її земельної ділянки розміром 0,1067 га, яка перебував у її користуванні з 2008 року та погодженого раніше її розмірами у 0,01067 га згідно кадастрового плану з суміжними користувачами та сільським головою, що було встановлено постановою Калуського міськрайонного суду від 15.07.2016р., та нею була подана заява до Новицької сільської ради, яка є правонаступником Підмихайлівської сільської ради, з приводу погодження меж земельної ділянки під мої житловим будинком та господарськими спорудами без підпису суміжного землекористувача, якими був [PERSON] , який відмовився підписати акт суміжного землекористування. 19.07.2023 Новицька сільська рада направила комісію по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного користування, яка вивчивши інформацію з карти земельного кадастру на місці встановила, що встановлення меж земельної ділянки відповідно до технічної документації [PERSON] встановити неможна, бо є розбіжності площі земельної ділянки [PERSON] , приватизованої землевпорядною організацією та вказаної в рішенні суду площі 0,04 га. З урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 10.12.2018 № 936 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] », скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за № 45646083 від 21.02.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1771134026228 від 15.02.2019 року за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1608 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області з кадастровим номером 2622885602:03:001:0115, та припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1608 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2622885602:03:001:0115, яка розташована в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області, номер запису про право власності 30404577; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1771134026228. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачі відзиви на позов не подали. Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало пояснення від 18.04.2024 № 9-9-0.6-2108/0/2-24 щодо позову. У поясненні зазначає, що законодавством, котре регулює земельні правовідносини, встановлений порядок скасування реєстрації земельних ділянок, однак механізм виконання такої процедури не розроблений, оскільки у програмному забезпеченні «Національна кадастрова система», в якій вносяться відомості до Державного земельного кадастру, відсутній необхідний функціонал. Функціональна можливість програми, якою користується державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві. Після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.05.2024 закрито підготовче провадження, справу призначеного до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивачки адвокат Кобзан Р.М. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Прокопів Б.М. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги заперечує в повному обсязі, згідно долучених ним до матеріалів справи доказів справу просить розглянути у його відсутності. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області у поясненнях від 18.04.2024 № 9-9-0.6-2108/0/2-24 справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 16.01.2008 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] . 27 вересня 2008 року на підставі цього договору за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно. Належність позивачці домоволодіння підтверджується також витягом від 27.07.2023 № 340674124 з Державного реєстру речових прав. Розмір земельної ділянки договором не визначений. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, в редакції чинній на момент набуття права власності позивачкою на домоволодіння, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Листом від 26.07.2013 № 926/1-22 ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» надано позивачці відомості, які є в наявності згідно технічного звіту по дешифруванню громадських і присадибних земель села Бережниця колгоспу «Вільне Прикарпаття» Калуського району та із кальки контурів проекту впорядкування земель с. Бережниця Калуського району. Так, із відомостей вирахування площ присадибних та інших ділянок с. Бережниця Калуського району вбачається, що у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,11 га, з яких 0,05 га сад та 0,06 га подвір`я. З викопіровки з проекту впорядкування присадибних і громадських земель с. Бережниця Калуського району видно, що у користуванні [PERSON] для обслуговування житлового будинку перебувала земельна ділянка площею 0, 11 га. Рішенням Підмихайлівської сільської ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 25.12.1993 «Про передачу земель у приватну власність» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га, в тому числі присадибна ділянка 0,05 га, сад 0,06 га. Пунктом 4 цього рішення передбачено, що межі границь погоджені зі всіма суміжними землекористувачами, але враховуючи, що обмір земельних ділянок проведений без достатньої точності, при видачі державного акта в межах погоджених границь можливі незначні зміни загальної площі. Статтями 1 - 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92 передбачено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчувалися відповідною Радою народних депутатів, про що робився запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, право власності на земельну ділянку, передану на підставі Декрету № 15-92, може посвідчуватись як самим рішенням уповноваженого органу про передачу земельної ділянки, так і записом в земельно-кадастрових документах. Отож, на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,30 га, в тому числі присадибна ділянка площею 0,05 га та саду площею 0,06 га. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину заповітом від 18.06.2002 реєстровий № Д-146 (спадкова справа № 120), яке видане державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,1230 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. На підставі цього свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю, № 194034 від 10.10.2002, а саме на земельну ділянку площею 0,1230 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в с. Бережниця Калуського району. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.06.2012 у справі № 0908/1985/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.09.2012, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, № 194034 від 10.10.2002. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішенням від 23 лютого 2016 року № 89 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] » надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0378 га в [ADDRESS] (межівник: [PERSON] ). Рішенням від 10.12.2018 № 936 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] » затверджено [PERSON] проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Бережниця, Калуського району, Івано-Франківської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0378 га, що знаходиться по [ADDRESS] , та передано у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 2622885602:03:001:0114 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0378 га, що знаходиться по [ADDRESS] . У наявному в проекті землеустрою, який затверджено цим рішенням органу місцевого самоврядування, кадастровому плані міститься такий опис суміжних землевласників (землекористувачів): від А до Б землі [PERSON] ; від Б до В землі Бережницької ЗОШ; від В до Г землі [PERSON] ; від Г до А землі загального користування (вул. Грушевського ш-8 м.). Частиною першою ст. 198 Земельного кодексу України встановлено, що кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно із ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Затверджений оспорюваним рішенням проект землеустрою не містить доказів погодження чи відмови від погодження меж спірної земельної ділянки [PERSON] . В подальшому, на підставі технічної документації щодо об`єднання земельних об`єднано земельні ділянки площею 0,1230 га та 0,0378 га, а земельній ділянці площею 0,1608 га сформованій внаслідок цього об`єднання присвоєно кадастровий номер 2622885602:03:001:0115, та зареєстровано право власності за [PERSON] . Актом комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 22.12.2023 встановлено, що біля домоволодіння [PERSON] розташована приватизована земельна ділянка суміжного землекористувача [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 2622885602:03:001:0115). При проведенні обмірів інженером-землевпорядником згідно контурів меж земельної ділянки, на які вказала [PERSON] , та які за твердженям заявниці повинні входити до складу її земельної ділянки, було встановлено, що сусідня приватиована земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] (площа накладення при пересіченні земельних ділянок орієнтовно 0,032 га, схема розміщення земельних ділянок додається. Рішенням Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 07.02.2024 № 2179-32/2024 «Про затвердження Акту комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 22.12.2023 с.Бережниця». Із схеми розміщення земельних ділянок, яка є додатком до акта комісії від 22.12.2023 та складена сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , вбачається, що земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] . Площа накладення при пересіченні земельних ділянок становить 0,0320 га. Господарська будівля [PERSON] частково знаходиться на земельній ділянці [PERSON] . Пунктом другим Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] незаконно приватизував земельну ділянку площею 0,0378 га, право власності на яку належать [PERSON] , а тому слід скасувати рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 10.12.2018 № 936. Інші вимоги позивачки також підлягають до задоволення, оскільки є похідними. Згідно із ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. За визначенням, наведеним у абзаці третьому частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно із ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Оскільки державна реєстрація спірної земельної ділянки є незаконною, нею порушується право позивачки володіти і користуватись цією земельною ділянкою, а також право на оформлення документів про право власності у розмірі, який був у колишнього власника домоволодіння, то державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 2622885602:03:001:0115, необхідно скасувати. Згідно пункту 7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 810/2938/17 (провадження № 11-935апп19), звернення до суду з вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки за третіми особами, фактично вказує на її витребування шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок за їх реальними власниками. Також підлягає припиненню право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 2622885602:03:001:0115. Абзацом п`ятим частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.18 у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18)). Обраний позивачкою спосіб захисту є ефективним та відповідає суті порушеного права. Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Щодо наданих [PERSON] копій документів, то жоден із них не підтверджує законності приватизації ним земельної ділянки площею 0,0378 га.

Outcome: approved