Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: -визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Корсунь- Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натурі земельної ділянки (паю)» в частині пунктів 1 та 2 щодо передачі в натурі земельної частки (паю) площею 4,31 га ріллі в фізичних гектарах власнику [PERSON] сертифікат ЧР № 0184234 в адмінмежах Корсунь-Шевченківської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -визнати недійсним та скасувати державний акт серія та номер ЧР-9-1-979 на право приватної власності на земельну ділянку площею 4,31 га на території Корсунь-Шевченківської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 979. Позов мотивований тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натурі земельної ділянки (паю)» громадянці [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 4,31 га в адмінмежах Корсунь-Шевченківської міської ради для товарного сільськогосподарського виробництва в рахунок земельної частки (паю). На підставі вказаного рішення виготовлено Державний акт серія та номер ЧР-9-1-979 на право приватної власності на земельну ділянку (далі - державний акт) площею 4,31 га на території Корсунь-Шевченківської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який, відповідно до державного акту, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 979. Вважає, що державний акт на право приватної власності на землю ЧР-9-1-979, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40, прийнятого з порушеннями діючого законодавства, виготовлений з порушенням вимог Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Земельного кодексу України та інших нормативно- правових актів, а тому є недійсним, враховуючи наступне. Порушення законодавства України при розробці документації та виготовленні державного акту підтверджується, зокрема, Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 26.03.2019 року № 111-ДК/161/АП/09/01 (далі - Акт), складеним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області [PERSON] . Так, відповідно до акту: рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 21.12.2000 № 10-20 «Про виділення в натурі земельної частки (паю) власнику сертифіката серії ЧР № 0184234 гр. [PERSON] » надано згоду на виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] площею 4,31 га згідно розрахунків грошової оцінки землі контура 667 (згідно схеми поділу) для ведення особистого підсобного господарства (абзац № 5 сторінки № 3 Акту). Схема поділу містить графічну та розрахункову частину. Згідно копії графічної частини видно нанесений контур 667, але в розрахунковій частині схеми будь-які розрахунки площі контуру 667 відсутні. Також відсутня інформація щодо контуру 667 в експлікації земельних часток (паїв), що є невід`ємною частиною схеми поділу. Розробник документації по передачі земельної частки (паю) в натурі [PERSON] в пояснювальній записці (абзац 4) опирається на розрахунок, зроблений у Схемі поділу (абзац № 8 сторінки № 3 Акту). Таким чином, розробник документації по передачі земельної частки (паю) в натурі посилається на відомості, які фактично відсутні в Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» м.Корсунь-Шевченківський. Рішенням виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натурі земельної ділянки (паю)» передано в натурі земельну частку (пай) площею 4,31 га ріллі в фізичних гектарах власнику [PERSON] сертифікат ЧР № 0184234 в адмінмежах Корсунь-Шевченківської міської ради (абзац № 9 сторінки № 3 Акту). Пунктом 2 визначено використовувати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (абзац № 10 сторінки № 3 Акту). Проте, у державному акті на право приватної власності на землю серії ЧР № 9-1- 979 (далі Державний акт) громадянці [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської Ради народних депутатів від 23.02.2001 № 40 передається у приватну власність земельна ділянка розташована на території Корсунь-Шевченківської міської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (абзац № 2 сторінки № 4 Акту). Таким чином, рішення від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натурі земельної ділянки (паю)» винесено виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради, натомість в Державному акті зазначені відомості, які не відповідають дійсності, а саме те, що Державний акт виданий на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської Ради народних депутатів від 23.02.2001 № 40. При цьому, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 21.12.2000 № 10-20 надано згоду на виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства, проте рішенням виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 передано в натурі земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно з довідкою державної статистичної звітності від 15.02.2019 року про наявність земель та розділ їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2001 року земельна ділянка відносилась до земель запасу Корсунь- Шевченківської міської ради, відповідно не відносилась до земель пайового фонду, а отже державний акт ЧР-9-1-979 виготовлений з порушенням указу Президента України про порядок паювання земель від 1995 року, а також Методичним рекомендаціям щодо паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським товариствам, підприємствам і організаціям, які затверджені наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 20.02.1996 за №11, та методичним рекомендаціям щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільського господарських підприємств і організацій, де вказано, що передача в натурі земельної частки (паю) проводиться громадянину, який має сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з його заявою. Таким чином, вказана земельна ділянка надана [PERSON] в рахунок сертифікату частки (пай) на землях запасу Корсунь-Шевченківської міської ради, хоча повинна була надаватись виключно на землях пайового фонду вказаної міської ради. Разом з тим, відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України від 13 березня 1990 року (далі - Земельний кодекс України), який був чинний до 01.01.2002 року, в редакції діючій на момент прийняття рішення №40 Корсунь-Шевченківською міською радою від 23.02.2001 року, землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб. Корсунь-Шевченківська міська рада не відноситься до рад, які мали повноваження щодо розпорядження землями запасу. Порядок передачі земельних ділянок у власність із земель запасу передбачений ст. 17 Земельного кодексу України яка визначає, що «Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність». Отже, у відповідності до зазначеної статті Корсунь-Шевченківська міська рада лише погоджує проект відведення та подає до районної ради для прийняття рішення. Виходячи з цього, рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №40 від 23.02.2001 року прийнято в порушення ст.ст. 17, 81 Земельного кодексу України. Крім того, згідно Земельного кодексу України, а саме статті 6, передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: - ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; За плату передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства земельні ділянки, розмір яких перевищує середню земельну частку. Відповідно до статті 56 Земельного кодексу України для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів може провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів. Рішенням 10 сесії 23 скликання Корсунь-Шевченківської міської ради від 21 грудня 2000 р.№ 10-20 надано згоду на виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] площею 4,31 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначеним рішенням сесія перевищила свої повноваження та розмір земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства. Таким чином, рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №40 від 23.02.2001 року, яким безоплатно у власність гр. [PERSON] передано земельну ділянку (пай) площею 4,31 га, прийнято з порушенням ст.ст. 56 Земельного кодексу України. Зазначена позиція позивача підтверджується, зокрема, листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 09.01.2019 року № 26-23-0.6-84/2- 19. Крім того, Державний акт складено та видано з порушеннями Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. Відповідно до Пояснювальної записки наявної у Технічній документації по передачі земельної частки (паю) власнику сертифіката [PERSON] із земель Корсунь-Шевченківської міської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області розробленої Черкаським філіалом інституту землеустрою: під час розробки документації розробник керувався «Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій» (далі - методичні рекомендації) та «Вказівки державного комітету по земельних ресурсах» №17 березня 1997 року (абзац №1 Пояснювальної записки до документації). Згідно п. 1.2. методичних рекомендацій передача в натурі земельної частки (паю) провадиться громадянину, який має сертифікат на право на земельну частку (пай), згідно з його заявою. Пунктом 3.1 методичних рекомендацій встановлено, що громадянин, який має сертифікат на право на земельну частку (пай) і бажає одержати свою земельну частку (пай) в натурі, подає підприємству заяву за формою, наведеною в додатку № 1. При цьому, відповідно до п. 3.2. методичних рекомендацій місцеположення в натурі земельної ділянки, що надається згідно з Схемою, погоджується виконавчим органом управління підприємства в місячний строк з часу подання заяви співвласника про вихід із складу цього підприємства. Рішення виконавчого органу управління підприємства є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі У випадках, коли Схема не розроблена, місцеположення земельної частки (паю), що передається, погоджується відповідним рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства, але не пізніше трьох місяців з часу подання заяви про вихід із складу цього підприємства. У випадках вимоги про негайне виділення земельної ділянки в натурі, надання її здійснюється протягом поточного сільськогосподарського року не більше ніж за 12 місяців. Відповідне рішення загальних зборів (зборів уповноважених) за формою, наведеною в додатку № 2, є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. Відповідно до п. 3.3. методичних рекомендацій передача земельної частки (паю) в натурі провадиться згідно зі Схемою та проектом організації території земельних ділянок першочергової передачі. Пунктом 3.9 методичних рекомендацій передбачено, що технічна документація щодо передачі земельної частки (паю) в натурі оформляється в трьох примірниках в обсязі відповідно переліку, що наведений в додатку № 5. Перший примірник видається власнику земельної ділянки, другий з журналом геодезичних вимірювань - зберігається в районному (міському) відділі земельних ресурсів, третій - залишається у землевпорядній або іншій організації, що виконує ці роботи. Відповідно до Додатку № 5 до методичних рекомендацій Перелік документів у справі щодо передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності сільськогосподарського підприємства (організації) громадянину є наступним: Копія заяви про вихід із сільськогосподарського підприємства (організації). Витяг із рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів сільськогосподарського підприємства (організації). Витяг з рішення районної (міської) державної адміністрації (виконавчого комітету міської Ради) щодо погодження Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Акт передачі земельної ділянки (паю) в натурі. План земельної ділянки (паю) з визначенням площі по угіддях. Інші документи. При цьому відповідно до абзацу №2 сторінки 7 Акту у Технічні документації відсутні: ксерокопія сертифіката на право на земельну частку (пай), проект організації території земельних ділянок першочергової передачі, Витяг з рішення районної (міської) державної адміністрації (виконавчого комітету міської Ради) щодо погодження Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). У технічній документації наявний акт про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі (далі - Акт) від 19.02.2001, в якому зазначено, що передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі із земель Корсунь-Шевченківської міської ради власнику сертифіката серії ЧР № 0184234 [PERSON] здійснено на підставі рішення Корсунь- Шевченківської міської ради від 23.02.2001 про передачу в натурі земельної частки (паю). У даному Акті зазначено, що межі земельної ділянки закріплені 5 межовими знаками довгострокового зберігання. Зовнішні межі погоджені з суміжними власниками земельних ділянок і землекористувачами. Також зазначено, що акт складено в двох примірниках для міської ради та районного відділу земельних ресурсів. Жодного прізвища або підпису суміжних власників земельних ділянок та землекористувачів в акті не зазначено. Отож, в даному акті зазначається підставою передачі рішення, яке видане на 2 дні пізніше самого акту (абзац № 3 сторінки 7 Акту). Крім того, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 09.01.2019 року № 26-23-0.6-84/2-19 Головним управлінням встановлено, що: Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 9-1-979 вбачається його підробка та підчистка його реквізитів. Зокрема, даний державний акт не містить дати видачі, а книга записів державних актів на право приватної власності на землю не містить відмітки про отримання державного акту. Крім того, земельна ділянка площею 4,31 га не зареєстрована в Державному земельному кадастрі та в ньому відсутні відомості щодо реєстрації права приватної власності, другий примірник державного акту на право приватної власності у Відділі в Корсунь-Шевченківському районі Головного управління відсутній. Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 26.03.2019 року № 111-ДК/161/АП/09/01: Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 979. Дата реєстрації не зазначена. Також на наданій ксерокопії візуально вбачається виправлення номеру за яким Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів (абзац № 2 сторінки № 4 Акту). У книзі записів державних актів на право приватної власності на землю (паїв) на території Корсунь-Шевченківської міської ради за номером 979 зазначена громадянка [PERSON] . Дата видачі Державного акту та підпис про його отримання відсутні. У підставі видачі зазначено рішення від 23.01.2001 № 40. Тоді як підставою у всіх попередніх отримувачів державних актів зазначено рішення від 20.03.2001 № 55 (абзац № 2 сторінки № 5 Акту). При цьому Державний акт в порушення вимог п. 2.9 Інструкції має виправлення у № реєстрації в книзі записів державних актів на право приватної власності. Відповідно до п. 2.11 Інструкції державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою. Сторінку державного акта з зображенням плану земельної ділянки підписує начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України (Пункт 2.11 із змінами, внесеними згідно з Наказом Держкомзему № 27 ( z0181-00 ) від 29.02.2000). Згідно п. 4.2. Інструкції другий примірник державного акта або договору, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях державних органів земельних ресурсів. Відповідно до п. 2.1. Інструкції роботи зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Згідно п. 2.6. Інструкції кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться: межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів; поворотні точки меж земельної ділянки; лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки; ( Абзац п`ятий пункту 2.6 виключено на підставі Наказу Держкомзему N 27 ( Z0181-00 ) від 29.02.2000 ) - всі лінії, які є суходільними межами; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші елементи ситуації; ( Абзац п`ятий пункту 2.6 із змінами, внесеними згідно з Наказом Держкомзему N 27 ( z0181-00 ) від 29.02.2000) межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці; межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів (додається їх список); межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки. При цьому, відповідно до п. 2.8. Інстукції на плані меж земельної ділянки в бланку державного акта показуються всі елементи, вказані в пункті 2.6, крім елементів, зазначених в абзацах п`ятому, шостому та восьмому. Таким чином, в порушення вимог п. 2.11. Інструкції в Державному акті не вказано Раду народних депутатів, в якій зберігається другий примірник державного акту, державний акт складено в одному примірнику та скріплено печаткою Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, на підписі начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів проставлено печатку. Пунктом 2.9 Інструкції встановлено, що бланк державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею, договору тимчасового користування землею чи оренди землі заповняється державною мовою. Всі записи мають бути зроблені чітко і ретельно, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів можливе з використанням комп`ютерної техніки. В порушення п. 2.9. Інструкції вбачається виправлення номеру Державного акту та номеру за яким Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів. З викладеного вбачається, що оскільки [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку на підставі незаконного рішення виконавчого комітету Корсунь- Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натуру земельної ділянки (паю)», а тому Державний акт серія та номер ЧР-9-1-979 на право приватної власності на земельну ділянку, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 979, є також незаконним. Разом з тим, відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, діючого на момент прийняття рішення №40 виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 року, землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб. Порядок передачі земельних ділянок у власність із земель запасу передбачений ст. 17 Земельного кодексу України яка визначає, що «Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. З системного аналізу наведених норм Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України, діючих на момент прийняття рішення №40 виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 року, вбачається, що повноваженнями з передачі земельних ділянок, в тому числі й з земель запасу, наділені виключно Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Згідно норм Земельного кодексу України вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того, чи є законним рішення, на підставі якого його видано. Оскільки [PERSON] отримала спірну земельну ділянку на підставі незаконного рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натуру земельної ділянки (паю)», а тому Державний акт серія та номер ЧР-9-1-979 на право приватної власності на земельну ділянку, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 979, є також незаконним та підлягає скасуванню. Ухвала про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження була винесена судом 26.09.2023 року (а.с.95 том 1). Представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Ситником\~Т.А.\~поданий відзив\~на позов\~(а.с.112-116\~том 1), згідно якого просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог [PERSON] . У задоволенні позову відмовити повністю. Здійснити розподіл судових витрат - витрат на професійну правову допомогу, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000 грн. Зазначив, що, подані докази не спростовують право відповідача на спірну земельну ділянку, а лише апелюють до нібито порушеної процедури оформлення документів, які посвідчують таке право. При цьому, [PERSON] відношення до порядку оформлення документів не має, і не може нести відповідальність за можливі порушення. Звернутися до суду з вимогою визнати певний правочин недійсним, може не будь-яка особа, а лише та чиї права або інтереси порушує цей правочин. У даному випадку позивач, не був стороною оскаржуваного ним правочину рішення виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради № 40 від 23.02.2001, відтак і виданого на підставі нього державного акту. Наведене рішення не могло порушити права позивача у 2001 році, а зауваження про події, які відбулися у 2018-2019 роках жодним чином не можуть впливати на суб`єктний склад та законність рішення прийнятого у 2001 році. Оскільки перед тим, як набути право власності на спірні землі, необхідно було припинити право власності [PERSON] , у встановленому законом порядку. До цього часу таке право є непорушним. Наведене, є окремою підставою для відмови у задоволення даного позову. З метою сталості суспільних правовідносин в Україні діє інститут позовної давності. Так, ст. ст. 256, 257 ЦК України встановлено трирічний строк позовної давності, в межах якого особа має право звернутися до суду та із спливом якого особа отримує гарантію захисту її права на мирне володіння, яке встановлено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на вказане, та відповідно до вимог ст. 267 ЦК України [PERSON] заявляє про сплив позовної давності, встановлений для оспорювання рішення Корсунь-Шевченківського району № 40 від 23.02.2001 та виданого на підставі нього державного акту серії ЧР-9-1-979. Представником позивача\~адвокатом Левченко\~М.Д.\~подано відповідь\~на відзив\~(а.с.130-138). Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Порушення права позивача на володіння земельною ділянкою, набутої ним на підставі договору купівлі-продажу в 2018 році, зумовлено наявністю підробленого на цю ж саму земельну ділянку державного акту серії та номер ЧР-9-1-979, виданого на ім`я відповідача та наявністю незаконного рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40. В свою чергу відповідач, використовуючи підроблений державний акт, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання наказів про передачу у власність земельних ділянок недійсними, зокрема, наказу відповідно до якого позивач правомірно володіє земельною ділянкою з кадастровим номером 7122510100:17:004:0018. Про порушення свого права та охоронюваного законом інтересу, позивач дізнався від свого батька [PERSON] , який до серпня 2023 року перебував у лавах ЗСУ та був звільнений за станом здоров`я. Після звільнення останній звернувся до спілки ветеранів АТО Корсуньщини з особистих питань, де голова спілки [PERSON] повідомив останньому про судовий процес, який триває в Городищенському районному суді щодо скасування наказів про передання у власність земельних ділянок, серед яких земельна ділянка, що належить його сину. Ознайомившись із судовими рішеннями по справі №669/14/19 позивач виявив, що [PERSON] оспорює правомірність наказів Головного Держгеокадастру в Черкаській області, а на його земельну ділянку з кадастровим номером 7122510100:17:004:0018 ухвалою Ватутінського міського суду від 22.03.2019 року накладено заборону вчинення будь-яких дій щодо розпоряджання нею. Загальний строк позовної давності, коли особа дізналась про порушення свого права чи охоронюваного законом інтересу, встановлюється в три роки. Таким чином, строк на звернення до суду позивачем не пропущений. Ухвалою суду від 08.01.2024 призначено судову технічну експертизу документів (а.с.187).Експертиза не була проведена, так як сторона відповідача надала суду оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що оригінал державного акту втрачено. Ухвалою суду від 19.03.2024 призначено судове засідання (а.с.252 том 1). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, зазначила, що при розгляді справи були встановлені значні порушення при прийнятті оскаржуваного рішення та видачі державного акту на ім`я відповідача. Представники відповідачів Корсунь-Шевченківської міської ради, виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність (а.с.97, 98). Представник відповідач [PERSON] - [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову та заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: ТОМ 1 -платіжні інструкції (а.с.14,15) -копія паспорта, коду позивача (а.с.16) -копія державного акта на право приватної власності на землю (а.с.17) -копія рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 (а.с.18-20, 28, 87) -копія плану меж земельної ділянки (а.с.21-24) -копія висновку (а.с.25) -копія акту прийомки польових робіт (а.с.26) -копія акту про передачу та прийом земельної частки (паю) від 19.02.2001 (а.с.37) -копія листа (а.с.29) -копія технічної документації (а.с.30-64, 88-94) -копія книги (а.с.65-67) -копія довідки від 15.02.2019 (а.с.68) -копія акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.03.2019 (а.с.69-72) -копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.10.2018 (а.с.73-74) -копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.75) -відповідь №209802 від 04.09.2023 (а.с.78-79) -клопотання (а.с.82-83) -копія ордера (а.с.84) -клопотання (а.с.85-86) -ухвала від 26.09.2023 (а.с.95) -заява (а.с.97, 98) -копія ордера, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.106, 107) -відзив (а.с.113-120) -відповідь на відзив (а.с.130-138) -заява про виклик свідка (а.с.139-140) -клопотання (а.с.147-148) -клопотання (а.с.160-170) -клопотання (а.с.171-172) -копія ухвали (а.с.173-179) -інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.182-183) -ухвали (а.с.187, 188) -листи (а.с.189-193) -клопотання (а.с.197-198) -копія довідки архівного відділу №4 (а.с.199, 201, 202) - копія розпорядження Корсунь-Шевченківської РДА (а.с.203-204) -копія листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.11.2018 (а.с.205-206) -копія адвокатського запиту (а.с.207) -копія ордера, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.208, 209) -копія листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 11.01.2024 (а.с.211) -копія книги записів державних актів на право приватної власності на землю (а.с.212-214) -лист ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 09.01.2024 (а.с.223) -клопотання (а.с.230-231) -копія ордера (а.с.232) -копія порівняння земельної ділянки (а.с.233) -копія листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 04.03.2024 (а.с.234) -копія листа ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 09.01.2024 (а.с.235) -копія технічної документації (а.с.236-249). - у судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , якій пояснив, що на період 2001 р. працював на посаді начальника відділу земельних ресурсів Корсунь-Шевчекнківського району Черкаської області. Щодо виділення земельної ділянки [PERSON] може пояснити, що там було допущено безліч порушень. Так, при розпаюванні земель була затверджена схема поділу, відповідно до якої роздержавленню підлягали землі КСП з цільовим призначенням пасовище, натомість відповідачу була виділена відповідно до документації рілля. Відповідно до діючого на той час законодавства, рішення про передачу у власність земель колишнього КСП повинно було прийняте виключно на сесії відповідної ради ( а не виконкомом, як у випадку виділення землі Яцині). Сама технічна документація на вказану земельну ділянку ,не містить необхідних документів : сертифікат на земельну частку ( пай), рішення загальних зборів членів КСП, документи про видачу межових знаків і таке інше. При цьому, висновок про погодження технічної документації ( що міститься в проектній документації земельної ділянки [PERSON] ) він не погоджував.Сам державний акт має виправлення і на його думку він підроблений. На питання суду чи зацікавлений свідок у рішенні по цій справі, відповів позитивно та пояснив, що пізніше йому також виділялась земельна ділянка у власність, яка співпадає із земельною ділянкою Яцини, остання оскаржує наказ Держгеокадастру про виділення іншим особам ( в тому числі і йому). Розглянув матеріали справи та вислухав думку сторін, суд дійшов до наступного : Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Прийняте виконкомом Корсунь-Шевченківської міської ради рішення від 23.01.2001 № 40 «Про передачу в натурі земельної частки ( паю)», яким п.1,2 передано в натурі земельну частку ( пай) площею 4,31 га ріллі в фізичних гектарах власнику [PERSON] сертифікат ЧР 0184234 в адмінмежах Корсунь-Шевченківської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання (видачі державного акту на право власності на земельну ділянку). Його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у відповідача виникло право власності на земельну ділянку і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах (державний акт на право власності на земельну ділянку ЧР-9-1-979). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові № 21-405а14 від 11.11.2014. Самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів державної влади про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таких правовідносин (у зв`язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом України у постанові № 3-553гс15 від 30.09.2015. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку необхідності розгляду вказаних вимог у комплексі. В ході розгляду справи суд встановив наступне: На підставі рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натуру земельної ділянки (паю)» громадянці [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 4,31 га в адмінмежах Корсунь-Шевченківської міської ради для товарного сільськогосподарського виробництва в рахунок земельної частки (паю) ( а.с.18 том 1) На підставі вказаного рішення виготовлено Державний акт серія та номер ЧР-9-1- 979 на право приватної власності на земельну ділянку (далі - державний акт) площею 4,31 га на території Корсунь-Шевченківської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який відповідно до державного акту, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 979 ( а.с.17 том 1). Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту- земельної ділянки від 26.03.2019 р. ( висновки в якому були підтверджені під час судового розгляду) ( а.с.69-72 том1): Рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 21.12.2000 № 10-20 «Про виділення в натурі земельної частки (паю) власнику сертифіката серії ЧР № 0184234 гр. [PERSON] » надано згоду на виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] площею 4,31 га згідно розрахунків грошової оцінки землі контура 667 (згідно схеми поділу) для ведення особистого підсобного господарства . Схема поділу містить графічну та розрахункову частину. Згідно копії графічної частини видно нанесений контур 667, але в розрахунковій частині Схеми будь які розрахунки площі контуру 667 відсутні. Також відсутня інформація щодо контуру 667 в експлікації земельних часток (паїв), що є невід`ємною частиною Схеми поділу. Розробник документації по передачі земельної частки (паю) в натурі [PERSON] в пояснювальній записці (абзац 4) опирається на розрахунок, зроблений у Схемі поділу . Таким чином, розробник документації по передачі земельної частки (паю) в натурі посилається на відомості, які фактично відсутні в Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» м. Корсунь-Шевченківський. Рішенням виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натурі земельної ділянки (паю)» передано в натурі земельну частку (пай) площею 4,31 га ріллі в фізичних гектарах власнику [PERSON] сертифікат ЧР № 0184234 в адмінмежах Корсунь-Шевченківської міської ради . Пунктом 2 визначено використовувати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . Проте, у державному акті на право приватної власності на землю серії ЧР № 9-1- 979 (далі Державний акт) громадянці [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської Ради народних депутатів від 23.02.2001 № 40 передається у приватну власність земельна ділянка розташована на території Корсунь-Шевченківської міської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, рішення від 23.02.2001 № 40 «Про передачу в натуру земельної ділянки (паю)» винесено виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради, натомість в Державному акті зазначені відомості, які не відповідають дійсності, а саме те, що Державний акт виданий на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської Ради народних депутатів від 23.02.2001 № 40. При цьому, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 21.12.2000 № 10-20 надано згоду на виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства, проте рішенням виконавчого комітету Корсунь- Шевченківської міської ради від 23.02.2001 № 40 передано в натурі земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 56 Земельного кодексу України для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів може провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів. Рішенням 10 сесії 23 скликання Корсунь-Шевченківської міської ради від 21 грудня 2000 р.№ 10-20 надано згоду на виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] площею 4,31 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначеним рішенням сесія перевищила свої повноваження та розмір земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства. Таким чином, рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №40 від 23.02.2001 року, яким безоплатно у власність гр. [PERSON] передано земельну ділянку (пай) площею 4,31 га, прийнято з порушенням ст. 56 Земельного кодексу України. Крім того, Державний акт складено та видано з порушеннями Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. ( має виправлення). Технічна документація щодо передачі земельної ділянки не містить документів, які повинні були долучені до неї ( відповідно до п.1.2,3.1.«Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій» та «Вказівок державного комітету по земельних ресурсах» №17 березня 1997 року): копію сертифікату,заяви за відповідною формою, відповідне рішення загальних зборів і таке інше. Щодо інших аргументів сторони позивача та відповідача, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Тобто суд вважає, що необхідно зважати на аргументи сторін, які є визначальними для вирішення вказаної справи. Таким чином, судом було встановлено, що земельна ділянка, яка є предметом позову була виділена у власність відповідача з порушенням діючого на той час земельного законодавства. Вирішуючи питання щодо задоволення або відмови у задоволенні позову, суд враховуючи, що земельна ділянка, яка є предметом позову, виділялась відповідачу саме відповідно до рішень державних органів, після чого за спливом майже 23 роки позивачем ставиться питання щодо позбавлення відповідача права власності на вказану земельну ділянку, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і практики ЄСПЛ щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Так, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Судом в судовому засіданні було встановлено, що вказане втручання є законним, на підставі діючої нормативно-правової бази ( про що було зазначено вище). Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України"). Суд вважає, що неправильне застосування законодавства у вказаній справі при винесенні рішення про передачу земельної ділянки, що є предметом позову, у власність відповідача а також наявність інтересу держави щодо збереження та охорони водойм шляхом не виділення у приватну власність земель прибрежних захисних смуг та збереження їх у державній власності, складає, безумовно «суспільний інтерес», що може підставою для втручання у приватну власність. Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах. При цьому, за думкою суду, при розгляді вказаної справи може бути враховано також рішення ЄСПЛ від 24 червня 2003 року в справі "Стретч проти Сполученого Королівства" та рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року в справі "Рисовський проти України" щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зокрема щодо необхідності додержання принципу "належного урядування" при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Разом із тим, у пункті 71 рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Крім того, основною підставою для відмови у задоволенні позову є те, що сторона позивача не довела судові яким чином встановлені порушення при отриманні відповідачем державного акту та прийнятті оспорюваного рішення були порішені права позивача. Наявність іншої судової справи за позовом відповідачки само по собі не пов`язано з позовними вимогами у взаємозв`язку з ймовірним порушенням прав позивача оскаржуваним рішенням та видачею державного акту на ім`я поззивачки. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому і не входить в обговорення застосування строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed