Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною\~ заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи її тим, що 27 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 23.03.2023 року рішенням Немирівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання у шлюбі ними було придбано майно, а саме: автомобілі CITROEN BERLINGO 2007 року випуску та VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2002 року випуску. За відповідачем [PERSON] 28 березня 2019 року зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2002 року випуску: За [PERSON] 15 вересня 2020 року зареєстровано автомобіль марки CITROEN BERLINGO 2007 року випуску. Обидва автомобілі знаходяться в одноособовому користуванні відповідача. Відповідно до акту опису майна, за адресою: вул. (Мічуріна) Садова, 34, с. Райгород, Гайсинський район, Вінницька область, який було складено комісією Райгородської сільської ради, від 11.07.2023 року, сторонам також належить майно яке є спільним майном подружжя і підлягає поділу: Шафа (прихожа) 2020 року випуску, ціна 2000 грн.; Шафа (спальня) 2017 року випуску, ціна 4000 грн.; Ліжко 2020 року випуску, ціна 4000 грн.; Шафа дитяча, стіл 2020 року випуску, ціна 4000 грн.; Дитяче ліжко 2020 року випуску, ціна 2000 грн.; Телевізор 2020 року випуску, ціна 3000 грн.; Холодильник 2013 року випуску, ціна 2000 грн.; Кухонна стінка 2012 року випуску, ціна 10000 грн.; Стіл, стільці 2019 року випуску, ціна 1000+800 грн.; Мікрохвильовка 2011 року випуску, ціна 500 грн.; Духовка 2018 року випуску, ціна 200грн.; Газова плита 2021 року випуску, ціна 1000 грн.; Пральна машина 2013 року випуску, ціна 1000 грн.; Тумбочка під раковину 2020 року випуску, ціна 100 грн.; Дзеркало 2020 року випуску, ціна 300 грн.; Ванна 2014-2015 року випуску, ціна 1500 грн.; Бойлер 2015 року випуску, ціна 1000 грн.; Витяжка 2021 року випуску, ціна 1000 грн.; Телевізор 2013 року випуску, ціна 1500 грн. В даний час між сторонами існує спір, щодо порядку та способу поділу спільного майна, добровільно вирішити порядок поділу майна не мають можливості. У зв`язку з такими обставинами, позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 16.05.2024 року. Заяви,\~клопотання позивача,\~відповідача Від представника відповідача, адвоката Головенко Є.В., 18.06.2024 року на адресу суду надійшла заява про визнання позову відповідачем, просить розглянути справу у їх відсутність та не заперечує щодо ухвалення судом рішення за результатами підготовчого судового засідання. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 16.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. Витребувано докази. \~В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача 18.06.2024 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Як встановлено судом, рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 23.03.2023 року розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] у Виконавчому комітеті Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 6. Як вбачається із вказаного рішення, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2013 року (а.с.17) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу CITROEN BERLINGO, реєстраційний номер [NUMBER] . Дата реєстрації 15.09.2020 року (а.с.12) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобуVOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER] . Дата реєстрації 28.03.2019 року (а.с.13) Відповідно до акту опису майна, за адресою: [ADDRESS] , який було складено комісією Райгородської сільської ради, від 11.07.2023 року, сторонам також належить майно яке є спільним майном подружжя і підлягає поділу: Шафа (прихожа) 2020 року випуску, ціна 2000 грн.; Шафа (спальня) 2017 року випуску, ціна 4000 грн.; Ліжко 2020 року випуску, ціна 4000 грн.; Шафа дитяча, стіл 2020 року випуску, ціна 4000 грн.; Дитяче ліжко 2020 року випуску, ціна 2000 грн.; Телевізор 2020 року випуску, ціна 3000 грн.; Холодильник 2013 року випуску, ціна 2000 грн.; Кухонна стінка 2012 року випуску, ціна 10000 грн.; Стіл, стільці 2019 року випуску, ціна 1000+800 грн.; Мікрохвильовка 2011 року випуску, ціна 500 грн.; Духовка 2018 року випуску, ціна 200грн.; Газова плита 2021 року випуску, ціна 1000 грн.; Пральна машина 2013 року випуску, ціна 1000 грн.; Тумбочка під раковину 2020 року випуску, ціна 100 грн.; Дзеркало 2020 року випуску, ціна 300 грн.; Ванна 2014-2015 року випуску, ціна 1500 грн.; Бойлер 2015 року випуску, ціна 1000 грн.; Витяжка 2021 року випуску, ціна 1000 грн.; Телевізор 2013 року випуску, ціна 1500 грн. (а.с.16) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування \~ \~ \~ \~ Згідно із ч. 1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У абзаці першому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Відповідно до абз. 4, 5 пункту 30 цієї постанови, при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20, висловила правову позицію, згідно якої згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Крім того, Велика Палата Верховного Суду констатувала помилковість висновку суду про те, що стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становитиме для відповідача надмірний тягар. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80\~цього\~Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] частину ринкової вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2002 року випуску та автомобіля CITROEN BERLINGO 2007 року випуску, та виділення останній частину спільного майна подружжя. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, необхідно стягнути на користь [PERSON] понесені витрати на оплату судового збору з [PERSON] , в сумі 2308 (дві тисячі триста вісім) гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, позивачем надано ордер на надання правничої допомоги № 1136730 від 18.06.2024 року та квитанцію № 1 від 18.06.2024 року на загальну суму 13000 грн. Внаслідок цього, необхідно стягнути на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу з [PERSON] , в сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок. На підставі\~вище викладеного,\~

Outcome: approved