Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ойл Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Аргументи учасників справи. Позивач до канцелярії Київського районного суду м. Харкова надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позов, згідно якого, просить відмовити у задоволенні позову до нього, як неналежного відповідача, виключити з переліку співвідповідачів та змінити підсудність справи, яка розглядається. У відповіді на відзив позивач, не погоджуючись із доводами [PERSON] , просить задовольнити вимоги позову у повному обсязі, посилаючись на їх законність і обгрунтованість. Участь у справі сторін. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідачі та третя особа, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ойл Україна» про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідачів [PERSON] , товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Альянс ойл\~Україна»,та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 16.06.2021 між ПрАТ «СК «Універсальна» (далі - Позивач) та Акціонерним товариством «Концерн Галнафтогаз» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3015/215/010485, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Scania», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування, Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 30.10.2021 об 11:45 у місті Харкові по вулиці Конєва відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Scania», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортного засобу «Mercedes», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (далі - Відповідач). Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17.11.2021 у справі № 645/7336/21 [PERSON] , водія ТОВ «Альянс ОЙЛ УКРАЇНА», визнано виинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів складено страховий акт та розрахований розмір страхового відшкодування, який складає 237 985,84 грн. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Mercedes», реєстраційний номер [NUMBER] , застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1357190. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З системного аналізу норм ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України слідує, що до АТ «СК «Універсальна» перейшло право вимоги до Відповідачів (осіб, відповідальних за завдані збитки) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту забезпеченого майна. Як установлено судовим розглядом, Страховик Відповідача виконав свій обов`язок за полісом обов`язкового страхування відповідно до вимог Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), та виплатив страхове відшкодування в тому числі відповідно до вимог статті 29 вказаного Закону. Згідно ст. 22.1 Закону № 1961-IV передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Приписи Закону № 1961-IV встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Відповідно, розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування складає 101 430,00 грн, що в подальшому відшкодовано Страховою компанією Відповідача. Оскільки, розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не вистачає для повного відшкодування шкоди, то за загальними нормами з приводу відшкодування шкоди, нести відповідальність має Відповідач, у розмірі нанесеної матеріальної шкоди, з приводу якої, у Страховика за полісом обов`язкового страхування не настає обов`язок у її виплаті. Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Так, як в даному випадку цивільно-правова відповідальність Відповідача не була забезпечена полісом обов`язкового страхування, він, як особа, яка відповідальна за нанесення шкоди, повинен відшкодувати всю вартість відновлювального ремонту на загальних підставах (деліктна відповідальність). Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судм у постановах від 16.11.2022 № 335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 17.08.2022 № 752/11128/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 08.06.2022 № 756/11809/18; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18; від 12.04.2022 №373/1392/20; від 30.03.2022 № 734/3711/16; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 02.02.2022 № 712/7104/19; від 02.02.2022 № 757/54513/16; від 02.02.2022 № 215/2829/16-ц; від 26.01.2022 № 465/674/19; від 26.01.2022 № 204/5403/18; від 19.01.2022 № 350/1376/19; від 19.01.2022 № 640/15546/17, а також у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 352/1384/18. Крім наведеного, суд зазначає, що відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: (1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; (2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; (3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду у постанові № 911/286/20 від 21.12.2020. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України у вказаній редакції). Також, постановою Верховного Суду від 12,09.2018 справі № 569/96/17 зазначено, що право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів процесуальний закон передбачав незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Тому можливим було пред`явлення позову до фізичної та юридичної осіб стосовно стягнення з них коштів, навіть якщо ці особи не були солідарними боржниками, якими їх вважав позивач. Крім того, спільний розгляд таких вимог не створив солідарного обов`язку для відповідачів. У цій справі позовні вимоги є пов`язаними та мають розглядатися в одному провадженні, оскільки висновки суду щодо позовної вимоги до відповідача-фізичної особи, винної у настанні страхового випадку, залежать від висновків суду щодо позовної вимоги до відповідача - юридичної особи. Таким чином,\~суд відхиляє\~доводи сторони\~відповідача з\~приводу відсутності\~підстав для\~відшкодування шкоди\~ [PERSON] ,\~виключення його\~з переліку\~співвідповідачів та\~зміни підсудність\~справи,\~та доходить\~висновку про\~задовлення позовних\~вимог ПрАТ «СК «Універсальна» у повному обсязі. Інші доводи та заперечення сторони відповідача [PERSON] означених вище висновків суду не спростовують. При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс ччТоріха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Судові витрати. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідачів.

Outcome: approved