Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

04 червня 2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та ухвалено рішення, яким первісний позов задоволено у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. 11.06.2024 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача, адвоката Біжко Ю.О. в якій ставиться питання ухвалення додаткового рішення про відшкодування позивачу за первісним позовом [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. Позивач за первісним позов [PERSON] та його представник адвокат Біжко Ю.О. до суду не з`явилися, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Відповідач за первісним позов [PERSON] та її представник адвокат Мальцева І.М. до суду не з`явилися, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності та клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до розміру щомісячного доходу [PERSON] в сумі 860 грн. Крім того, просила врахувати, що адвокат Біжко Ю.О. приймала участь у судових засіданнях не постійно, оскільки інтереси позивача [PERSON] також представляла адвокат Пантелеєнко З.С. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не з`явився. Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи №199/7566/22, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення\~питання про\~судові витрати\~суд призначає\~судове засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви.\~Додаткове судове\~рішення ухвалюється\~в тому\~самому порядку,\~що й\~судове рішення. У разі необхідності суд може викликати\~ сторони\~або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.\~59\~Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано - ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір від 30 листопада 2022 року про надання правничої допомоги, Додаткова угода №2 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2022, Акт №2 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.06.2024, квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 10.06.2024. Суд не може в повній мірі погодитися із запереченнями адвоката Мальцевої І.М. представника відповідача за первісним позовом [PERSON] щодо зменшення витрат на правову допомогу до 860 грн. з огляду на наступне. Позовна заява [PERSON] подана до суду 13.10.2022. Провадження відкрито 28.11.2022. Адвокатом Біжко Ю.О. в інтересах позивача за первісним позовом [PERSON] подано 8 клопотань, підготовлено докази (а.с.48-81, 219 т.1, а.с.2, 5-21, 29-31 т.3). Крім того, адвокат Біжко Ю.О. приймала участь у всіх судових засіданнях по даній цивільній справі у суді першої інстанції (11 судових засідань), окрім двох, в яких дійсно приймала участь адвокат Пантилеєнко З.С., (а.с.84, 199, 223 т.1, а.с.43, 51 т.2, а.с.45 т.3), а також у судових засіданнях 28.03.2024, 15.05.2024 та 04.06.2024. Враховуючи зазначене, заперечення відповідача та її матеріальний стан, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved