Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

13.05.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №38918-03/2023 від 24.03.2023 року, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 25 днів на умовах повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом. В обґрунтування позову посилалося на те, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором, у відповідачки перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 24800,00 грн, яку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» за договором факторингу від 03.07.2023 року відступило ТОВ «СТАР АЙНЕНС ГРУП», а те 27.10.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №38918-03/2023 від 24.03.2023 року в розмірі 24800,00 грн, вирішити питання про судові витрати. Ухвалою судді від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка до судового засідання повторно не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення, на що позивач надав згоду, що відповідає положенням ст.ст.223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до наступного. Так, під час розгляду справи встановлено, що 24.03.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №38918-03/2023 від 24.03.2023 року, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 7000,00 грн на банківську картку строком на 25 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,00% на добу або 365,00 % річних (а.с.6-8). Договір №38918-03/2023 від 24.03.2023 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом W3526 (а.с7 зв.). Згідно п.1.1 договору про надання фінансового кредиту №38918-03/2023 від 24.03.2023 року (далі Договір), [PERSON] взялв на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на визначених Договором умовах. Відповідно до графіку платежів до Договору, сторонами визначено: кількість днів у розрахунковому періоді 25, суму кредиту 7000,00 грн, проценти за користування кредитом 1750,00 грн (а.с.8 зв.). 03.07.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР АЙНЕНС ГРУП», укладено договір факторингу №3072023, за яким перший відступив, а другий набув права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі (а.с.9-11). 27.10.2023 року ТОВ «СТАР АЙНЕНС ГРУП» визначило розмір заборгованості [PERSON] за Договором в розмірі 24800,00 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 7000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 17800,00 грн (а.с.16). 27.10.2023 ТОВ «СТАР АЙНЕНС ГРУП» на підставі договору факторингу №27102023 відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги на суму боргу до [PERSON] , яка утворилась у зв`язку з невиконанням умов Договору, що також підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.12-13, 14) Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.10.2023 року до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №38918-03/2023 від 24.03.2023 року на суму основного боргу 7000,00 грн, на суму заборгованості за процентами в розмірі 14800,00 грн (а.с.15). Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор\~це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 \~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію, \~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. А тому, оспорюваний договір відповідає вимогам статті 11 Закону, оскільки відповідачка перед взяттям кредиту була повністю ознайомлена з умовами кредитного договору, саме до його підписання, адже Інформаційно-телекомунікаційна система побудована на тому, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу\~безпосереднього підписання договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідженням письмових доказів встановлено, що 24.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №38918-03/2023 від 24.03.2023 року, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 25 днів на умовах повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1,00% на добу. При цьому, перед укладенням вищевказаного договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію [PERSON] за допомогою отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону, а [PERSON] заповнив заявку на отримання кредиту на сайті товариства за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання Договору. Договір про надання фінансового кредиту, графік платежів та паспорт споживчого кредиту до нього підписані електронним підписом W3526. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості до Договору, станом на 31.03.2024 року відповідач заборгував 24800,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 7000,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 17800,00 грн (а.с.16). Контррозрахунку відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитом становить 7000,00 грн. Що стосується нарахування процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається строком 25 днів, тобто до 17.04.2023 року. Умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства, клієнта або про автопролонгацію Договір не містить. Пунктом 4.3 Договору погоджено, що у разі неповернення клієнтом кредиту у строк визначений п.1.2, проценти, передбачені п.2.3 продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитом, але не більш ніж 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов. Однак враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про що зазначено у Постанові Великої палати ВС від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору, тобто після 17.04.2023 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Вимоги, в порядку ст.625 ЦК України, позивачем до [PERSON] не заявлені. Пунктом 2.3 Договору визначено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений п.1.2, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу з першого дня користування кредитними коштами (а.с.6). Відтак, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за договором №38918-03/2023 від 24.03.2023 року за період з 24.03.2023 року по 17.04.2023 року в розмірі 4375,00 грн,тобто виходячи з процентної ставки 2,5% на добу починаючи з 24.03.2023 року по 17.04.2023 року (7000*912,5:100*25:365=4375, де 7000 сума боргу, 912,5:100 процентна ставка за рік, 25 кількість днів, 365 кількість днів у році). Як зазначалося, 03.07.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» за договором факторингу №3072023 відступило ТОВ «СТАР АЙНЕНС ГРУП», набуло право грошової вимоги на суму боргу до [PERSON] , після чого 27.10.2023 ТОВ «СТАР АЙНЕНС ГРУП» відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги на суму боргу до [PERSON] , яке утворилось по невиконанню умов Договору та підтверджується витягом з реєстру боржників. Частинами 1 та 2\~ст.512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей\~1080, 1084 ЦК України,\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №38918-03/2023 від 24.03.2023 року на суму 11375,00 грн, яка утворилася за період з 24.03.2023 року по 17.04.2023 року та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 4375,00 3812,50 грн, а тому, позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню на загальну суму 11375,00 грн (45,87% від заявленої ціни позову). Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень частин 1 та 3 (пункт 1) ст.133\~та частин 1-3 ст.137 ЦПК України, згідно яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані з витребуванням доказів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сплатило судовий збір в розмірі 3028,00 грн, які просило стягнути із відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 45,87% від заявленої суми позовних вимог, то частковому стягненню з відповідач на користь позивача підлягає і судовий збір, а саме в розмірі 1388,94 грн. Щодо витрат позивача пов`язаних з розглядом справи, про які сторона заявила, але докази їх понесення суду не надала, то з цього питання слід призначити судове засідання для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: partial