Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

08 червня 2024 року представник заявника, адвокат Титаренко С. О. звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - архівної довідки. В поданій заяві [PERSON] зазначив, що на цей час [PERSON] досяг пенсійного віку. З метою отримання пенсії звернувся до управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в призначенні пенсії відмовлено, зокрема не взята до уваги архівна довідка № 07-01-Ко/305, видана районним трудовим архівом Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області в зв`язку з виявленими в ній неточностями (по батькові заявника зазначено неповністю). Оскільки на цей час підприємство, яке могло б завірити належним чином виправлення в архівній довідці, припинило свою діяльність, а іншим шляхом вирішити питання належності правовстановлюючих документів заявник не може, з метою реалізації свого права на отримання пенсії, прохає суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності [PERSON] архівної довідки. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 червня 2024 року відкрито провадження по справі. Заявник, [PERSON] , а також його представник, адвокат Титаренко С. О, в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та прохали встановити факт належності архівної довідки. Представник заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ГУ ПФУ в Полтавській області. При розгляді справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника та його представника, показання свідків, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] , у 1980, 1982, 1985-2000 роках працював у колгоспі імені [PERSON] (а.с. 9-11). За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань установлено, що діяльність колективного\~\~ сільськогосподарського\~ підприємства\~ імені [PERSON] припинена (а.с. 14). На цей час [PERSON] досяг пенсійного віку. З метою надання підтвердження про отриману за час роботи заробітну плату, [PERSON] отримав у трудовому архіві Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області довідку № К-01-09/147 від 24.04.2024, зі змісту якої установлено, що згідно книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника імені Мічуріна Кобеляцького району Полтавської області за 1948-2000 роки значиться [PERSON] і є відомості про річні суми відпрацьованих вихододнів та прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі за 1982, 1985-2000 роки. Крім цього у відомостях нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Чапаєва ( КСП ім. Мічуріна) Кобеляцького району Полтавської області значиться [PERSON] . За 1980, 2000 роки ( а.с. 8). Згідно відомостей із протоколу № 1 засідання виконавчого комітету Кобеляцької районної Ради народних депутатів Полтавської області за 1984 рік є рішення № 12 від 17 січня 1984 року про розукрупнення колгоспу ім. Чапаєва на два господарства колгосп ім. Чапаєва і колгосп ім. Мічуріна. В подальшому колгосп імені [PERSON] реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство ім. Мічуріна, яке є правонаступником колгоспу з усіма його правами та обов`язками (а.с.13). Згідно паспорта громадянина України, картки платника податків, повним і вірним прізвищем ім`ям та по батькові заявника є [PERSON] (а.с.6,7). Трудова книжка працівника заведена на ім`я « [PERSON] », [INFO] (а.с. 9-11). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що працювали разом із [PERSON] у колгоспі імені [PERSON] . Інші особи з таким же прізвищем, ім`ям і по батькові в колгоспі не працювали. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місце і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верхового Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Встановлення факту, про який просить заявник, необхідний йому для реалізації свого права на призначення пенсії. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] дійсно працював у колгоспі імені [PERSON] , яке в подальшому реорганізоване у колективне сільськогосподарське підприємство «Мічуріна» в періоди, вказані в архівній довідці та отримував там заробітну плату, що підтверджується належними та допустимими доказами, однак в наданих йому документах містяться невідповідності, у зв`язку з чим заявнику не може бути проведено нарахування пенсії в розмірі, передбаченому законодавством, та з урахуванням того, що факт належності довідки заявнику ніким не оспорюється і має для нього юридичне значення, а іншим чином встановити факт належності довідок заявник не може, то заяву про встановлення факту необхідно задовольнити.

Outcome: approved