Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.04.2019 [PERSON] уклав з ПАТ «КредоБанк» кредитний Договір № 23531/2019. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним Договором 04.04.2019 між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно з кредитним Договором № 23531/2019 відповідачу було надано кредит у сумі 782130,00грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши кредит, проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 14.11.2021 утворилася заборгованість у розмірі 654230,51грн, з яких: прострочена заборгованість за основним боргом (тіло) 580496,82грн; прострочені проценти за основним боргом 72733,68грн. У зв`язку з викладеним представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 654230,51грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 9813,47грн. 05.09.2023 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, заочне рішення за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 15.05.2022 до суду від [PERSON] надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено, що згідно Договору, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , Банк надає позичальнику кредит в розмірі 782130,00грн на строк до 03.04.2026, на наступні цілі: - для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель Tucson, дата випуску 2018, № кузову [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТОВ «Автоберег»; - для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 56550грн. Таким чином [PERSON] погодилась виступати поручителем за кредитним Договором, який укладений терміном до 03.04.2026. Звертає увагу, що договором передбачений чітко встановлений строк виконання зобов`язань. При прийняття додаткових угод чи змін до договору, кредитор їй не повідомляв. Зменшивши строк дії Договору, фактично збільшили обсяг її відповідальності. Також зазначає, що їй залишається незрозумілим розмір заборгованості, яка обліковується в розмірі 270196,13грн, з яких прострочена заборгованість за основним боргом (тіло) 580496,82грн; прострочені проценти за основним боргом 72733,68грн, що разом становить 654230,51грн. Таким чином сума заборгованості, що стягується більше ніж на 200% більша за суму заборгованості, що обліковується в банку. Вказує, що сума кредиту вже стягується, оскільки приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис № 1955 від 19.05.2023 про звернення стягнення на рухоме майно на користь АТ «Кредобанк» та відкрито виконавче провадження. Таким чином, у випадку задоволення позовних вимог, заборгованість по кредиту буде стягнута шляхом реалізації майна та стягнення грошових коштів, в тому числі із поручителя. У додаткових поясненнях також зазначає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки протягом останніх 6 місяців з дати прострочення боржником плати по кредиту вона не отримувала жодних повідомлень від банку, то банком не виконане зобов`язання щодо повідомлення її в шестимісячний строк, а лише здійснював нарахування штрафних санкцій на вигідних для банку умовах. На підставі наведеного просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Акціонерного товариства "Кредобанк" в судове засідання призначене на 18.06.2024, свого представника не направили. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі. [PERSON] та його представник - адвокат Погребний Є.Б. в судове засідання призначене на 18.06.2024 не з`явились. До суду від адвоката Погребного Є.Б., надійшли письмові пояснення (додаткове слово представника відповідача), відповідно до яких просив залишити позов без задоволення та просив проводити розгляд справи без його участі. [PERSON] в судове засідання призначене на 18.06.2024 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 04.04.2019 між [PERSON] та ПАТ «КредоБанк» укладено кредитний Договір №23531/2019. Відповідно до п. 1.1. кредитного Договору №23531/2019 від 04.04.2019, Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, комісії та інші платежі, передбачені договором. Згідно із п. 2.1. - 2.2 кредитного Договору №23531/2019 від 04.04.2019 Банк видає позичальнику кредит в сумі 782130,00грн на строк до 03.04.2026, на наступні цілі: - для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель Tucson, дата випуску 2018, № кузову [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТОВ «Автоберег»; - для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 56550грн. Пунктом 2.4 кредитного Договору №23531/2019 від 04.04.2019 визначено, що кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Пунктами 3.2 - 3.3 кредитного Договору №23531/2019 від 04.04.2019 визначено, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначеним цим розділом кредитного договору. На момент укладання цього Договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процента ставка в розмірі 12,49 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановлених для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Пунктом 4.1.1. кредитного Договору №23531/2019 від 04.04.2019 визначено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування (п. 2.1. Кредитного договору), відповідно до Графіку погашення заборгованості (Додаток №1 до Кредитного договору). Згідно із п. 4.7 кредитного Договору №23531/2019 від 04.04.2019 Банк у випадках передбачених п. 2.10 цього Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Шляхом підписання цього Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше, відповідно до п.10.4 Договору. 04.04.2019 між [PERSON] та ПАТ «КредоБанк» укладено Договір поруки №23531/2019/2. Відповідно до розділу 1 Договору поруки № 23531/2019/2 від 04.04.2019, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за кредитним Договором №23531/2019 від 04.04.2019. Розмір кредиту 782130,00грн. Дата останнього повернення кредиту включно до 03.04.2026. Розмір змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки становить 12,49% річних. Умови застосування змінюваної процентної ставки визначені кредитним договором. Подальший розмір змінюваної процентної ставки визначається як Базова+Маржа, в порядку, визначеним кредитним Договором. Підписанням цього договору поручитель надає згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності за цим Договором, у разі зміни (збільшення), в порядку та на умовах визначених кредитним договором, розміру змінюваної процентної ставки. Пунктом 2.1-2.2 Договору поруки № 23531/2019/2 від 04.04.2019 визначено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним Договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним Договором. Поручитель своїм підписом на цьому Договорі підтверджує, що він ознайомився та зрозумів умови Кредитного договору, та не має зауважень чи заперечень щодо його змісту (п.4.2. Договору поруки). Отже відповідачі [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені, прийняли всі умови договору, зобов`язались їх виконувати. 06.09.2022 представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, що підтверджується описом вкладення у лист та копією чека АТ «Укрпошти». Проте вимога залишена без відповіді. 31.10.2022 представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» направив відповідачці [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, що підтверджується описом вкладення у лист та копією чека АТ «Укрпошти». Проте вимога залишена без відповіді. 19.05.2023 Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., було вчинено виконавчий напис № 1955, яким було звернуто стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб Hyundai Tucson, дата випуску 2018, № кузову [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , яке належить [PERSON] . Вищезазначене рухоме майно, на підставі Договору застави, посвідченого 04.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко Є.В., за реєстровим № 587, передане в заставу АТ «Кредобанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ВТ «Кредобанк» за період з 04.02.2022 по 14.11.2023 включно, в тому числі -580496,83грн, неповернута сума кредиту станом на 14.11.2023; - 73733,68грн, прострочені відсотки станом на 14.11.2023; - 3200,00грн - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 657430,51грн. 16.06.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В.В., було постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72055668, про звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб Hyundai Tucson, дата випуску 2018, номер кузову [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 1955 від 19.05.2023. Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Так, частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно із пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 вказано про те, що виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Судом установлено, що АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі 782130,00грн для здійснення оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки Hyundai Tucson. Однак відповідач [PERSON] порушив зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені Договором кредиту № 23531/2019. Як убачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] було здійснено останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором №23531/2019 - 03.02.2022. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, призвело до порушення прав кредитора. Тому у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за [PERSON] обліковується заборгованості в загальному розмірі 654230,51грн. До того ж, виходячи зі змісту Договору поруки №23531/2019/2, [PERSON] відповідає перед позивачем як солідарний боржник за невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов`язань за кредитним договором з повернення Банку кредитних коштів та процентів за користування ними. Крім того, суд вважає, що при укладенні кредитного договору та Договору поруки між сторонами, останні узгодили між собою всі істотні умови договору. Правильність розрахунку заборгованості не викликає сумнівів, оскільки відповідає виписці по рахунку, що є первинним банківським документом та графікам платежів. Будь-яких заперечень щодо розміру отриманих та неповернутих кредитних коштів, правильності нарахування та розміру заборгованості за відсотками, також доказів на підтвердження зазначеного, відповідачем не надано. Разом з цим згідно із ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Так відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частина 4 ст. 599 ЦК України регламентує, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Згідно із ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (частини перша, друга ст. 20 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга ст. 590 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. За таких обставин звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня (постанова Верховного Суду 09 грудня 2020 року у справі № 599/916/17 (провадження № 61-1978св19) та від 10 червня 2020 року у справі №295/3978/14-ц (провадження № 61-47856св18). Крім того наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. №1955 від 19.05.2023 про звернення стягнення на транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , для задоволення вимог стягувача АТ «Кредобанк», є не виконаним, заборгованість за кредитним договором, не погашена. Крім того станом на день розгляду цієї справи по суті, ні стороною позивача, так і не стороною відповідача, до суду не надано жодних доказів, що виконавче провадження закінчене, заставний автомобіль реалізований та заборгованість боржником погашена. Таким чином, задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не може вважатися подвійним стягненням боргу. Отже, наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання і позивач не позбавлений права захисту своїх порушених прав кредитора шляхом звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. До того ж, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №921/107/15-г/16, в своїй постанові від 18.08.2018 дійшла до висновку, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного права не є подвійним стягненням заборгованості. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 654230,51грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Стороною відповідачів вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 9813,47грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на кожного окремо відповідача по 4906,73грн.

Outcome: approved