Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №100685174, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в сумі 7000 грн. 28.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №28092023. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитний договір №100685174 від 10.05.2023 в сумі 28175 грн, з яких: 7000 грн - основна сума боргу та 20475 грн - борг за відсотками, 700 грн - борг за комісією. Згідно кредитного договору №15291-05/2023 від 10.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн строком на 360 днів, тобто до 03.05.2024. 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Стар Файненс Груп" укладено\~договір факторингу\~№3072023. 27.12.2023 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та позивачем укладено\~договір факторингу\~№27122023-2. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №15291-05/2023 від 10.05.2023 в сумі 9200 грн, в тому числі 2000 грн основного боргу та 7200 грн заборгованості\~за відсотками. Представник позивача зазначила, що згідно з умовами вищезгаданих договорів [PERSON] зобов`язувався повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Вищезгадані товариства згідно договорів факторингу передали позивачу за плату належні їм права вимоги, а останній прийняв їх до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернула надані їй кредити в строки, передбачені кредитними договорами. Зважаючи на вказане, просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість на загальну суму 37375 грн, в тому числі: за кредитним договором №100685174 в розмірі 28175 грн, з яких - 7000 грн. основна сума боргу, 20475 грн борг за відсотками, 700 грн - борг за комісією; за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~№15291-05/2023 в розмірі 9200 грн, в тому числі 2000 грн основного боргу та 7200 грн заборгованості за відсотками. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, відзив не подала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається\~з договору про споживчий кредит №100685174, укладеного 10.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , відповідачу надано позику в сумі 7000 грн. 28.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №28092023, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~(ціна\~продажу)\~за плату,\~а клієнт\~відступити факторові\~право грошової\~вимоги,\~строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав\~або виникне в майбутньому до третіх\~осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою),пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких\~належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. 21.09.2021 між позивачем та ТОВ «Мілоан» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників №2 за договором факторингу №28092023 від 28.09.2023. Згідно з витягом реєстру боржників №2 до договору факторингу №28092023 від 28.09.2023, сума заборгованості [PERSON] складає 28175 грн, в тому числі 7000 грн основного боргу, 20475 грн заборгованості за відсотками, 700 грн заборгованості за комісією. На підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 28175 грн за договором про споживчий кредит №100685174 від 10.05.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за період з 28.09.2023 по 29.02.2024. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача за кредитним договором №100685174 в розмірі 28175 грн, з яких - 7000 грн. основна сума боргу, 20475 грн борг за відсотками, 700 грн - борг за комісією. Перевірши нарахування позивачем вказаних сум, суд дійшов переконання, що вимоги товариства підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 27475 грн, з яких - 7000 грн. основна сума боргу, 20475 грн борг за відсотками. З приводу нарахування ТОВ „Мілоан до сплати відповідачу комісії за надання кредиту в сумі 700 грн, яку просить стягнути з відповідача позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", то суд зважає на таке. Частина 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного суду, викладеного в постанові від 20.07.2022, прийнятій по справі № 343/557/15-ц, провадження № 61-10414св20, умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за надання кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання фінансового інструменту. Ураховуючи наведене, оскільки ТОВ „Мілоан було встановлено одноразову плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 100685174 від 10.05.2023 умови щодо обов`язку позичальника сплатити одноразову комісію за надання кредиту в сумі 700 гривень, є нікчемними. За таких обставин, ТОВ „Мілоан без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту в сумі 700 гривень. Згідно договору про надання фінансового кредиту №15291-05/2023 від 10.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір, відповідно до п.1.1, 1.2 якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів, тобто до 03.05.2024. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. (п.1.4.1) Пункт 1.5 договору вказує, що клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) поверненння коредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору. Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Як вбачається з п. 3.1 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 2,50% в день, що становить 912,50 % річних, що вбачається з Паспорта споживчого кредиту. Відповідно до додатку №1 до згаданого договору тіло кредиту - 2000 грн, загальна вартість кредиту становить 18000 грн. 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Стар Файненс Груп" укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає ТОВ "Стар Файненс Груп" за плату належні йому права вимоги, а останній приймає їх до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передав фактору, а Фактор прийняв і зобов?язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов?язаннями у загальному розмірі: 320 904 260,80 грн. (триста двадцять мільйонів дев?ятсот чотири тисячі двісті шістдесят гривень вісімдесят копійок)., що виникли у Клієнта за кредитними договорами (далі - Основні договори), укладеними між боржниками (далі - Боржники) та Клієнтом. Пункти 1.2., 1.3., 1.4. вказаного договору на підставі цього Договору Фактор стає Новим кредитором в зобов?язаннях, що виникли із Основних договорів, та отримує права вимоги по зобов?язанням за Основними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті боргу за Основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по Основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього Договору. Зобов?язання Клієнта перед Боржниками за Основними договорами, які полягають у наданні грошових коштів у позику, на момент укладання цього Договору Клієнтом виконані повністю. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Основними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у дату укладення цього Договору та Акту приймання-передачі. Актом прийомупередачі реєстру боржників за договором факторингу №№3072023 від 03.07.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 03.07.2023, складений відповідно до умов договору. 27.12.2023 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та позивачем ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №27122023-2, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~(ціна\~продажу)\~за плату,\~а клієнт\~відступити факторові\~право грошової\~вимоги,\~строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав\~або виникне в майбутньому до третіх\~осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою),пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких\~належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. 27.12.2023 між позивачем та ТОВ "Стар Файненс Груп" підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27122023-2 від 27.12.2023. Згідно з витягом реєстру боржників до договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023, сума заборгованості [PERSON] складає 9200 грн, в тому числі 2000 грн основного боргу, 7200 грн заборгованості за відсотками. На підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 9200 грн за договором про споживчий кредит №15291-05/2023 від 10.05.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за період з 27.12.2023 по 29.02.2024. Перевірши нарахування позивачем вказаних сум, суд дійшов переконання, що вимоги товариства підлягають до задоволення повністю, а саме в сумі 9200 грн, з яких - 2000 грн. основна сума боргу, 7200 грн борг за відсотками. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 серії та номер ФК №183 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначеністаттею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину маєбути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно достатті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено , що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1056-1 розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зістаттею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно достатті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначення факторингу міститься устатті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина першастатті 1077 ЦК України). З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18). Відповідно до пункту 11статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою. Статтею 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК Українита цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 (серія та номер) ФК № 183 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства. Отже, позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаними кредитними договорами на законних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини другої статті 89 ЦПК, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки на час розгляду справи відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за користування кредитними коштами, суд приходить висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: за кредитний договір №100685174 від 10.05.2023 в сумі 28175 грн, з яких: 7000 грн - основна сума боргу та 20475 грн - борг за відсотками; а кредитним договором №15291-05/2023 від 10.05.2023 в сумі 9200 грн, в тому числі 2000 грн основного боргу та 7200 грн заборгованості\~за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved