Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 12 листопада 2006 року, який був зареєстрований виконкомом Петрашівської сільської ради актовий запис № 18. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання і забезпечення сина, рішенням Герцаївського районного суду за № 714/1183/15-ц від 22.01.2016 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2007 року з 200 (двісті) грн. до 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. На виконання вказаного рішення 18.02.2016 року Герцаївським районним судом видано виконавчий лист № 2/714/39/16 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. Оскільки відповідач відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей, то станом на 01.08.2023 року за ним створилася заборгованість по аліментам у розмірі 12292 грн. На час звернення до суду із даним позовом така заборгованість є більшою і не погашеною, що свідчить про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по утриманню сина. Оскільки відповідач проживає окремо, сина не навідує, участі у його вихованні та утриманні не приймає, його життям, здоров`ям не цікавиться, аліменти на його утримання не сплачує та має значну заборгованість, матеріально не допомагає, то позивачка змушена звернутися до суду із вказаним позовом. 14 січня 2019 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] зареєструвала, який був зареєстрований виконкомом Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 01. За наслідками реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від другого шлюбу із [PERSON] , у позивачки народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак від її представника [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без їхньої участі, не заперечує проти винесення заочного рішення та задовольнити позовні вимоги. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, суд не повідомив про причини неявки. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу як окремо так і в сукупності, зважає на наступне. Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 12 листопада 2006 року, який був зареєстрований виконкомом Петрашівської сільської ради актовий запис №18. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання і забезпечення сина, рішенням Герцаївського районного суду за № 714/1183/15-ц від 22.01.2016 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2007 року з 200 (двісті) грн. до 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. На виконання вказаного рішення 18.02.2016 року Герцаївським районним судом видано виконавчий лист № 2/714/39/16 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. Відповідач відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей, то судом встановлено, що станом на 01.08.2023 року за ним створилася заборгованість по аліментам у розмірі 12292 грн. На час звернення до суду із даним позовом така заборгованість є більшою і не погашеною, що свідчить про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по утриманню сина. Також з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач проживає окремо, сина не навідує, участі у його вихованні та утриманні не приймає, його життям, здоров`ям не цікавиться, аліменти на його утримання не сплачує та має значну заборгованість, матеріально не допомагає. Частиною 1 ст.4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов складеного 17 серпня 2023 року службою у справах дітей Герцаївської міської ради син сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою, окремо від відповідача. Також вказаним актом працівниками міської ради встановлено, що відповідач з 2007 року сина не навідує, не цікавиться його життям та не бере участі його у вихованні. Також за даними Петрашівського старостинсього округу № 5 Герцаївської міської ради Чернівецького району № 1138 та 2248 від 01.11.2023 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] , разом з матір`ю. Відповідач [PERSON] не зареєстрований та не проживає на території с.Петрашівка, Чернівецького району. Окрім цього, за даними Петрашівського ліцею Герцаївської міської ради від 14.08.2023 року, неповнолітній [PERSON] навчається в 11 класі вказаного навчального закладу. Батько учня, тобто відповідач, ні разу за період навчання не цікавився успіхами сина. Відповідно до рішення Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області за № 199 від 30.11.2023 року про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] Орган опіки та піклування не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання відповідачам обов`язків щодо виховання дітей через винну пасивну поведінку, свідоме нехтування ним своїми обов`язками що є підставою для позбавлення його батьківських прав по відношенню до дітей в судовому порядку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами четвертою-шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Згідно Постанови Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), був зроблений правовий висновок про те, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 641/2867/17-ц та встановив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Незмінною залишилась відповідна правова позиція і при розгляді Верховним судом справи № 243/13192/19-ц. Враховуючи наведені правові позиції, суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини є одним з джерел доказування і не є обов`язковим для суду, у випадку коли судом встановлено за сукупністю доказів що змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, враховуючи першочергово інтереси дитини. Дослідивши наявні докази по справі в їх сукупності судом встановлено, що відповідач нехтує батьківськими правами та обов`язками по відношенню до дитини, не цікавиться його життям, не займається його вихованням, не навідує його, не бере участі у матеріальному забезпеченні, не виявляє до нього батьківської турботи та уваги, не турбується про його фізичний і духовний розвиток та подальша поведінка свідчить про те, що змінити його поведінку по відношенню до сина у кращу сторону неможливо, в його діях наявна вина у формі пасивної поведінки, байдужості до дитини, до його життя і здоров`я, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У разі задоволення позовних вимог позивача суд стягує судові витрати сплачені позивачем при подачі позову, отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати на користь позивачки. На підставі ст.ст.19, 112-114, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved