Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.11.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено\~кредитний договір\~№ПКК/1682,\~відповідно до\~якого відповідачу\~відкрито кредитну\~лінію,\~в межах\~якої надавались\~кредити.\~Однак,\~відповідач своїх\~зобов`язань за\~кредитним договором\~належним чином\~не виконує,\~у зв`язку\~з чим\~виникла заборгованість,\~яка станом\~на 12.01.2021\~року врозмірі\~84\~385,21\~гривень,\~що складається з: 30\~757,74 гривень простроченої заборгованості; 28\~873,09 гривень неповернутої суми кредиту; 21\~229,95 гривень нарахованих відсотків; 3 560,43 гривень прострочених відсотків. У зв`язку\~з чим,\~просив стягнути\~з відповідача\~на користь\~його користь\~заборгованість за\~ договором\~№ ПКК/1682\~від 04.09.2019\~року станом\~на 12.01.2021\~року \~врозмірі 84 385,21 гривень,, а також судовий збір у розмірі 2\~270 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~438,52 гривень. Ухвалою судді від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. 02.06.2021 року від відповідача [PERSON] на адресу\~суду надійшов\~відзив,\~в якому\~просить у\~задоволенні позову\~до нього\~відмовити.\~Свої заперечення\~проти позову\~обґрунтовує тим,\~що позивач\~ не\~долучено Додаток\~№1,\~про який\~йдеться у\~Заяві-Договорі.\~Таким чином\~не можна\~стверджувати про\~те,\~що він\~ознайомлений із\~переліком та\~умовами надання\~банківських послуг\~позивачем.\~Зазначає,\~що нарахування\~відсотків позивачем\~за користування\~кредитом за\~договором здійснюється\~за трьома\~різними відсотковим\~ставками,\~а згідно\~поданих позивачем\~додатків до\~позовної заяви,\~зокрема розрахунку\~суми позову\~ про\~стягнення заборгованості\~по договору\~ №ПКК/1682,\~виписки про\~рух коштів\~по рахунку\~ за\~період з\~04.09.2019\~року по\~12.01.2021\~року,\~неможливо підтвердити\~документально заборгованості\~його \~станом на\~12.01.2021\~року \~за договором\~№ПКК/1682\~врозмірі 84 385,21 гривень. Разом з тим матеріали справи не містять підтверджень, що підписуючи Заяві-Договір №26254011023531/980/Р від 04.09.2019 року, він ознайомився і погодився з Тарифами, переліком та умовами банківських послуг, визначених у Додатку №1 до Заяви-Договору(оскільки такого Додатку №1 не містить у матеріалах справи). Тобто, надані позивачем Заява-Договір, та Правила і Тарифи, які є змішаними договором про приєднання з огляду на їх мінливий характер, не можуть вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позивальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позивальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Позовна вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки позивачем документально не підтверджено понесених таких витрат. У зв`язку з вищевказаним вважає, що позові вимоги не підлягають задоволенню. 08.06.2021\~року від\~представника позивача\~надійшла відповідь\~на відзив,\~у якій\~заперечення відповідача\~відхилив повністю.\~Зазначає,\~що у\~відзиві відповідач\~звертає увагу\~суду на\~відсутність у\~додатках до\~позову додатку\~до Заяви-Договору\~про надання\~комплексних банківських\~послуг від\~04.09.2019\~року,\~який насправді\~присутній у\~матеріалах справи.\~Однак,\~ представник\~позивача у\~позовній заяві\~просить стягнути\~заборгованість за\~договором кредитної\~лінії № ПКК/1682 від 04.09.2019 року, який додано разом із додатками першочергово до позову та обґрунтування позовних вимог покладається в основному на Договір кредитної лінії, а додатково для суду зазначено про укладення в один день 2 кредитних договорів: Договір кредитної лінії та Заяви-Договору\~про надання\~комплексних банківських\~послуг,\~із різними\~умовами надання\~кредитів та\~сумами.\~Наразі через\~порушення виконання\~договірних зобов`язань\~ відповідача\~ виникла\~заборгованість за\~договором кредитної\~лінії № ПКК/1682 від 04.09.2019 року. Тому, звертає увагу суду, що банк просить стягнути заборгованість виключно за договором кредитної\~лінії № ПКК/1682 від 04.09.2019 року до [PERSON] . У відзиві відповідач не заперечував щодо даного договору. Нарахування відсотків та перерахування грошових коштів відповідачу здійснювались відповідно до умов Договору кредитної лінії, то й мають виконуватись належним чином позивальником відповідно та на підставі вказаного договору. Таким чином стягнення заборгованості із [PERSON] здійснюється не за Заявою-Договором, а за договором кредитної лінії, що не є за своєю суттю договором приєднання, а є кредитним договором. Крім цього, вважає, що сума витрат на правничу допомогу є співмірна із витратами адвоката на супроводження даної справи за мірками розміру на правову допомогу адвокатів м. Києва. Враховуючи вищевикладене, просить відхилити твердження відповідача викладені у відзиві за необґрунтованістю. 19.04.2022 року ухвалою суду зупинено провадження\~у цивільній\~справі №465/2385/21 за позовом АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 26.04.2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі №465/2385/21 за позовом АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 21.05.2024 року представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення по справі, до яких просить відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог. Зазначає, із розрахунку заборгованості по Договору №ПКК/1682 від 04.09.2019 року є незрозумілим те, яким місяцем та днем датується погашення основного боргу та відповідно до якого договору, чи слід брати до уваги Договір кредитної лінії № ПКК/1682 від 04.09.2019 року чи Договір №26254011023531/980/P від 04.09.2019 року. Виписка про рух коштів по рахунку від 04.09.2019 року по 12.01.2021 р. містить 248 послідовних транзакцій з банківського рахунку № [NUMBER] , до якої неможливо дійти висновку про те, кому належить банківський рахунок, згідно якого кредитного договору відбувалися збільшення заборгованості і їх погашення, за який термін відбулося збільшення заборгованості по кредитній картці, який відсоток збільшення заборгованості відносно тіла кредиту брався при збільшенні, чому заборгованість збільшується по два і більше разів за день. Крім цього, для проведення аналізу та перевірки наданих позивачем документів необхідні спеціалізовані знання в сфері фінансів, банківської справи нами було прийнято рішення про проведення судово-економічної експертизи, за результатами проведення судово-економічної експертизи ТОВ «Судово-експертне бюро України» судовим експертом Бурдьо Іриною Михайлівною було складено повідомлення №39 про неможливість дачі висновку судово-економічної експертизи по заяві громадянина [PERSON] від 25.05.2021 р. Причина неможливості проведення експертизи полягає: відсутності у розрахунку відомостей щодо операцій з видачі та погашення кредиту, нарахування та сплати відсотків та відсутності первинних документів та банківських виписок на яких ведеться облік видачі та погашення кредиту, нарахування та сплати відсотків. Крім цього, згідно виписки з рахунку № [NUMBER] від 13.05.2024 р., що належить [PERSON] було в період з 01.11.2022 по 13.05.2024 роки з банківської карти [PERSON] здійснено операцій по сплаті кредитної заборгованості на суму 53 284,26 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, втім подав заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила повністю, надала аналогічні пояснення викладеним у відзиві на позовну заяву до додаткових пояснення по справі. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 04.09.2019 року між\~Акціонерним товариством\~«Кредобанк» та\~ [PERSON] укладено\~Договір кредитної\~лінії № ПКК/1682, згідно якого банк зобов`язується, в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим Кредитним договором ліміту кредитування, відкрити позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі передбачені цим кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього кредитного договору та Тарифів банку(Том-1 а.с.20-22). Відповідно до п. 2.1 Договору, максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією (максимальна сума заборгованості позичальника за отриманими та неповернутими ним банку кредитами, які надані відповідно до цього кредитного договору) - 200 000,00 грн. Відповідно до п. 2.3 цього договору, строк повернення кредитів, виданих в межах кредитної лінії, визначений терміном до 03.09.2022 року. За користування кредитними коштами встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 36% у разі погашення кредиту після 25 числа місяця наступного за місяцем отримання кредиту (п.2.4.1) та 0,00001% у разі погашення кредиту не пізніше 25 числі місяця, наступного за місяцем отримання кредиту(надалі Пільговий(Грейс) період), при цьому Пільговий(Грейс) період не може перевищувати 55 календарних днів (п.2.4.2.). Цільове призначення кредитних коштів, згідно п. 2.5. Договору, поточні потреби позичальника. За змістом п. 3.1. Договору позичальнику встановлюється поточний ліміт кредитної лінії в розмірі 0,00 грн., який діє до першої зміни ліміту кредитної лінії на підставі проведеної оцінки кредитоспроможності позичальника та кредитного рішення банку та рішення уповноваженого органу(особи) банку. Упродовж всього користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти, розмір яких визначено п. 2.4. кредитного договору. При цьому строк користування кредитом не обмежується строком на який видано кредит, відповідно, позичальник усвідомлює та беззастережно погоджується з тим, що нарахування банком процентів за користування кредитом буде здійснюватись за визначеною п. 2.4. кредитного договору процентною ставкою до моменту фактичного повернення кредиту, а позичальник зобов`язаний сплатити всі нараховані банком проценти (п. 5.1. Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 2.4. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору (п. 5.2 Договору). Відповідно до п. 6.1. Договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором (в тому числі тіла кредиту, процентів, комісій, неустойки та інших платежів, передбачених цим кредитним договором) при будь-якому надходженні коштів на рахунок. Згідно з п. 6.2. Договору, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: У першу чергу: прострочені платежі щодо сплати процентів за користування кредитом; прострочені платежі щодо повернення кредиту (основного боргу); У другу чергу: поточні платежі щодо сплати нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі щодо повернення кредиту (основного боргу); У третю чергу: прострочені платежі щодо сплати комісій та інших платежів, які передбачені кредитним договором; поточні платежі щодо сплати комісій та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі щодо повернення кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Відповідно до п. 8.1 Договору, сторони несуть відповідальність за порушення зобов`язань за цим кредитним договором, передбачену законодавством України, та цим кредитним договором. Сторона, яка допустила порушення умов цього кредитного договору, зобов`язана відшкодувати іншій стороні, заподіяні таким порушенням збитки в повному обсязі, понад суму неустойки (штрафу, пені). З метою отримання кредиту, також відповідач підписав 04.09.2019 року анкету-заву №1682(Том-1 а.с.26), в якій вказано бажану суму кредитного ліміту у розмірі 59\~181,93 грн., строк надання кредитного ліміту на 36 місяців за процентною ставкою 36% та щомісячний платіж 4\~793,74 гривень(Том-1 а.с.61). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У статті 204\~ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже,\~зі змісту\~договору №\~ПКК/1682\~від 04.09.2019\~року вбачається,\~що в\~ньому визначено\~основні істотні\~умови,\~характерні для\~такого виду\~договорів,\~зазначено суму\~кредиту,\~дату його\~видачі,\~строк надання\~коштів,\~розмір процентів\~та комісії,\~умови кредитування,\~а відтак\~є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України). За змістом ст.610 ЦК України \~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Натомість відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Із доданого\~позивачем розрахунку\~суми позову\~про стягнення\~заборгованості по\~договору № ПКК/1682(Том-1\~а.с.6)\~вбачається,\~що станом\~на 12.01.2021\~року за\~даним договором\~кредитної лінії\~утворилася заборгованість\~відповідача в\~загальному розмірі\~84\~385,21\~гривень,\~що складається з: 30 757,74 гривень простроченої заборгованості; 28\~873,09 гривень неповернутої суми кредиту; 21\~229,95 гривень нарахованих відсотків; 3 560,43 гривень прострочених відсотків. Водночас, виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів Банку. Така правова позиція викладені у постанові Верховного Суду по справі № 200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року в якій зазначено: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до\~правової позиції\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у справі\~№554/4300/16-ц\~від 25\~травня 2021\~банківські виписки\~з рахунків\~позичальника є\~належними та\~допустимими доказами\~у справі,\~що підтверджують\~рух коштів\~по конкретному\~банківському рахунку,\~вміщують записи\~про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Крім цього, виписки руху коштів по рахунку картки з лімітом, що міститься в матеріалах справи, у сукупності із розрахунком, є доказом отримання позичальником кредитних коштів. Таким чином,\~Банк свої\~зобов`язання\~за Договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі, не менше мінімального обов`язкового платежу. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображено у розрахунку заборгованості за вказаним договором. Згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту. Так, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором № ПКК/1682\~від 04.09.2019\~року станом\~на 12.01.2021\~року \~врозмірі 84 385,21 гривень. На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачу, позивачем до позовної заяви долучено виписку про рух коштів по рахунку з 04.09.2019 року по 12.01.2021 року( Том-1 а.с.7-19) Отже, позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно Договору кредитної лінії №ПКК/1682 від 04.09.2019 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого максимального ліміту, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку з 04.09.2019 року по 12.01.2021 року. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, відповідачем жодним чином спростовано не було, контр розрахунок не надано, відповідачем по справі не заявлялось клопотання про призначення судово-економічної експертизи та витребування будь-яких доказів відповідно з метою спростування позову. А твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з умовами Договору кредитної лінії №ПКК/1682 від 04.09.2019 року не відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по рахунку з 04.09.2019 року по 12.01.2021 року, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, що свідчить про визнання ним факту укладення договору між ним та позивачем, та те, що йому було відомі умови кредитування. Заборгованість відповідача підтверджується відповідним розрахунком за Договором кредитної лінії №ПКК/1682 від 04.09.2019 року, а також долученими до позовної заяви документами щодо руху коштів по рахунку, які суд визнає належними та допустимими доказами в процесі доказування. Натомість суд не бере до уваги доводи представника відповідача з банківської карти [PERSON] здійснено операцій по сплаті кредитної заборгованості на суму 53 284,26 грн. саме за вказаним договором, оскільки згідно матеріалів справи 04.09.2019 року між сторонами було укладено два договори: Заяву-Договір\~№26254011023531/980/Р\~про надання\~комплексних банківських\~послуг від\~04.09.2019\~року та договір кредитної лінії №ПКК/1682 від 04.09.2019 року та як вбачається з долученої виписки з рахунку 01.11.2022 по 13.05.2024(Том-2 а.с.9-15), списання коштів здійснювалось саме по рахунку: [NUMBER] відповідно до умов Заяви-Договору №26254011023531/980/Р про надання комплексних банківських послуг від 04.09.2019 року, заборгованість якої у судовому порядку не стягується та така не є предметом даного спору. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Враховуючи, що відповідач не виконує зобов`язань за кредитним договором, суд вважає, що банк вправі вимагати повернення простроченої заборгованості; неповернутої суми кредиту, сплати нарахованих відсотків та прострочених відсотків. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов Договору, 29.01.2021 року на адресу [PERSON] банком направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості(Том-1 а.с.30-33). Така вимога отримана відповідачем 16.02.2021 року, однак була проігнорована ним. З огляду на встановлені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач порушив умови договору кредитної лінії №ПКК/1682 від 04.09.2019 року, не виконав своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору. Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Таким чином з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за договором\~№ ПКК/1682\~від 04.09.2019\~року станом\~на 12.01.2021\~року врозмірі\~84\~385,21\~гривень,\~що складається з: 30\~757,74 гривень простроченої заборгованості; 28\~873,09 гривень неповернутої суми кредиту; 21\~229,95 гривень нарахованих відсотків; 3 560,43 гривень прострочених відсотків. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріали справи свідчать, що позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 270 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №11112299 від 01.03.2021 року (Том-1 а.с.5), який підлягає стягненню з відповідача на корить позивача. Стосовно стягнення з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~438,52 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО»( Том-1 а.с.41-42). Однак, в матеріалах справи відсутні докази про уповноваження [PERSON] від адвокатського об`єднання «БІЗНЕС І ПРАВО» на представництво інтересів АТ «Кредобанк», документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, детальний опис наданих робіт (послуг), інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. В матеріалах справи міститься копія довіреності №11353 від 21.11.2020 року АТ «Кредобанк», якою уповноважено адвоката Павленка С.В. представляти інтереси банку та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] та посвідчення адвоката України( Том-1 а.с.43-44), який жодного разу не брав участі в судових засіданнях. Враховуючи вищевикладене та те, що судом про стягнення коштів із відповідача відмовлено, то суд приходить до висновку про відмову в стягненні з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8\~438,52 гривень.

Outcome: partial