Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою, якою просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визначити, що розмірі часток у праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна № 96/100 від 01.08.1996 року, є рівними, тобто по 1/3 частині за кожним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.1996р. між [PERSON] , [PERSON] (продавці) з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (покупці) з другої сторони, укладено договір № 96/1004 купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , яка складається із двох житлових кімнат, яка належала продавцям в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого УЖКГ ОМР 28.08.1995 року. Договір\~№ 96/1004\~від 01.08.1996р.\~купівлі-продажу\~квартири був\~засвідчений Одеською\~товарною біржеюGIP та зареєстрований ОМБТІ та РОН, реєстраційний № 240 стр. 54 кн. 192 пр. від 05.08.1996р. Правочин сторонами виконано у повному обсязі, а саме відповідачами було звільнено квартиру в тому числі зняття з реєстраційного обліку, передано покупцям ключі. Позивач проживає в вказаній квартирі тривалий час, зареєстрована в ній, сплачує всі належні комунальні послуги та утримує квартиру у належному стані. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру. При зверненні позивача до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини, її було відмовлено з тих підстав, що правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна трьох кімнатної квартири [ADDRESS] № 96/1004\~від\~01\~серпня 1996\~року,\~посвідчений Одеською\~універсальною товарною\~біржею GIP,\~укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивачів на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які причини неявки не повідомили, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що 01.08.1996р. між [PERSON] , [PERSON] (продавці) з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (покупці) з другої сторони, укладено договір № 96/1004 купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , яка складається із двох житлових кімнат, яка належала продавцям в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого УЖКГ ОМР 28.08.1995 року. Договір №\~96/1004\~від 01.08.1996р.\~купівлі-продажу\~квартири був\~засвідчений Одеською\~універсальною товарною\~біржеюGIP та зареєстрований ОМБТІ та РОН, реєстраційний № 240 стр. 54 кн. 192 пр. від 05.08.1996р. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов - предмету і ціни договору, що слідує з його тексту. Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу. Покупці, свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в договорі суму відповідачам. Після укладення договору відповідачі виселилась з квартири в зазначений договором строк та знялись з реєстраційного обліку. Після підписання договору покупці сплачували всі комунальні послуги, володіли та користувалися даною квартирою. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно, у тому числі і на частину вищезазначеної квартири. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. відкрита спадкова справа №72/2023 на майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та тертя особа [PERSON] є спадкоємцями усього майна померлої [PERSON] , але [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Відповідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., вбачається про відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з тих підстав, що правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.47\~ЦК\~УРСР\~в редакції 1963 року, тобто чинного на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Відповідно до ст.209\~ЦК\~України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~на законних підставах набули право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права, з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення по 1/3 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стан в Одеському районі Одеської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 1391. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно, а саме на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . За наявною інформацією, [PERSON] за життя заповіт не складала. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. відкрита спадкова справа №72/2023 на майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та тертя особа [PERSON] є спадкоємцями усього майна померлої [PERSON] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] .. Але з тих підстав, що наданий оригінал договору № 96/1004 від 01.08.1996 р. купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрований на Одеській універсальній біржі GIP не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому не може вважатися чинним, позивач позбавлений права прийняти спадщину після померлої матері. Відповідно до ст. ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до норм ч.5ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визначення по 1/3 часки не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved