Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.03.2024 року позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , Моторне (транспортне) страхове бюро України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 3496,47 грн. та у повернення сплаченого судового збору 625,65 грн. В решті позову відмовлено. 03.05.2024 року до суду звернувся представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України Гусєв П.В. з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. В обґрунтування заяви зазначає, що третьою особою при розгляді справи понесені витрати на правничу допомогу. Згідно умов, укладеного між адвокатом Згідно п.1 Додаткової угоди № 980 до договору про надання правничої допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року вартість правничої допомоги становить 1000 грн., які сплачується після підписання акту виконаних робіт. Враховуючи, що третьою особою в письмових поясненнях заявлено до відшкодування судові витрати, просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача та відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи,\~встановив наступне. Згідно\~п.3ч.1ст.270ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;\~пов`язані із\~залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та\~проведенням експертизи;\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що 14.08.2023 року третьою особою Моторне (транспортне) страхове бюро України подані письмові пояснення (а.с. 78-79), у яких просили задовольнити позовні вимоги за вирахуванням франшизи у розмірі 2500 грн., що покривається винуватцем ДТП. Крім того, повідомлено, що у зв`язку з розглядом справи третя особа очікує понести судові витрати у розмірі у розмірі 1000 грн., яка визначена у договорі про надання правничої допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року, та які просять розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу третьою особою надано договір про надання правничої допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року, додаткову угоду № 980 до договору про надання правничої допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року згідно п.1 якої вартість послуг становить 1000 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови). У постанові від\~16.11.2022\~у справі\~№ 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, тобто, коли у сторони виникло зобов`язання за умовами договору з оплати адвокатських послуг. (Постанова Верховного Суду від 17 серпня 2020 року № 925/1067/19). З огляду на те, що позивачем та відповідачем не заявлено про зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених третьою особою на професійну правничу допомогу, а представником третьої особи подано належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 1000 грн. є співмірним із обсягом виконаної адвокатом роботи, складністю справи, а також значенням справи для учасників. Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, та співмірність судових витрат із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правничу допомогу: з позивача у розмірі 416,91 грн., з відповідача у розмірі 583,09 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved