Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

23.08.2023 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що позивач перебуває у офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. За період перебування у шлюбі сторони набули майно, яке наразі є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому, на думку позивача, підлягає поділу між ними в рівних частках. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2023 року заяву представника [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна; заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2023 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 15.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити. 15.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про виклик свідків. 08.12.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про повернення судового збору. Ухвалою судді Коваленко О.Б. від 21.12.2023 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про повернення судового збору відмовлено. 08.12.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. 08.12.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла Відповідь на відзив. Ухвалою судді Коваленко О.Б. від 30.01.2024 року зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області надати до Київського районного суду м. Одесі інформацію про розмір доходів [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 07.08.2010 року по 01 березня 2023 року; зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію про розмір доходів [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 07.08.2010 року по 01 березня 2023 року; витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунках, що належать [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01 січня 2019 року (якщо відкритий раніше, з моменту відкриття рахунку) по 01 березня 2023 року. 15.02.2024 року, на виконання ухвали суду від 30.01.2024 року, до канцелярії суду надійшла відповідь з ГУ ДПС в Одеській області. 19.02.2024 року, на виконання ухвали суду від 30.01.2024 року, до канцелярії суду надійшла відповідь з ПАТ КБ «Приватбанк». 20.02.2024 року, на виконання ухвали суду від 30.01.2024 року, до канцелярії суду надійшла відповідь з ГУ ПФУ в Одеській області. 22.02.2024 року, на виконання ухвали суду від 30.01.2024 року, до канцелярії суду надійшла відповідь з ГУ ДПС в Одеській області. 27.02.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про виклик свідка. 27.02.2024 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. 27.02.2024 року на електронну пошту суду надійшов лист від ПАТ КБ «Приватбанк» щодо неможливості надати відповідь на ухвалу суду у встановлений строк. У зв`язку з припиненням повноважень судді Коваленко О.Б., справу було передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Згідно повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М. Ухвалою суду від 04.04.2024 року цивільну справу прийнято до провадження суду та призначено підготовче судове засідання. Постановою Одеського апеляційного суду від 22.04.2024 року апеляційну скаргу представника відповідача [PERSON] [PERSON] на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 01.09.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 01.09.2023 року, - без змін. 23.04.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. 25.04.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про доручення до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 26.04.2023 року. 20.05.2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог, в якому вона просила: стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , в рахунок компенсації 1/2 вартості автомобіля марки Mitsubishi Colt, 2006 року випуску у розмірі 81 550 грн.; стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] 1/2 частину різниці між заробітною платою, отриманою [PERSON] у період з 2021 року по 2023 рік, та заробітною платою, отриманою [PERSON] у період з 2021 року по 2023 рік, у розмірі 115 800 грн. 04 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації 1/2 вартості телевізора у розмірі 4499 грн. 49 коп. Також представник позивача просила клопотання про виклик свідків залишити без розгляду та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 30.05.2024 року прийнято до провадження суду заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог, сформовану в системі «Електронний суд» 17.05.2024 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні, призначеному на 01.07.2024 року, підтримала заяву про\~зменшення розміру\~позовних вимог,\~сформовану в\~системі «Електронний\~суд» 17.05.2024\~року та просила її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] \~ [PERSON] просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.08.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серія [NUMBER] . Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.09.2023 року по справі №947/19549/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За період шлюбу позивачкою та відповідачем за спільні кошти був придбаний транспортний засіб Mitsubishi Colt, 2006 року випуску. Право власності на зазначений транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 26.04.2023 року [PERSON] продав вказаний автомобіль [PERSON] за 80000 гривень. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Згідно ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19. Згідно зі ст.ст.\~69, 70 СК України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюються ст. 71 СК України,\~якою, зокрема, передбачено таке: майно, що є об`єктом праваспільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якої саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі №210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19). Суд констатує, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, а спосіб захисту, який обрала позивачка відповідає вимогам чинного законодавства. Задовольняючи позов у цій частині, суд бере до уваги, що звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, [PERSON] зазначав, що з лютого 2023 року сторони проживають окремо. Отже, автомобіль було відчужено в період, коли сторони не проживали однією сім`єю та кошти від продажу вказаного автомобіля не були витрачені на потреби сім`ї. Вирішуючи питання щодо\~суми грошової компенсації за частку\~ [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя, яке є неподільною річчю, суд, враховує ціну, вказану в договорі купівлі-продажу від 26.04.2023 року, а саме 80000 гривень, в зв`язку з чим, в силу дії ч. 1 ст. 70 КК України, згідно якої частки майна чоловіка та дружини є рівними, на користь [PERSON] підлягає стягненню 40000 гривень. Щодо стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] 1/2 частини різниці між заробітною платою, отриманою [PERSON] у період з 2021 року по 2023 рік, та заробітною платою, отриманою [PERSON] у період з 2021 року по 2023 рік, у розмірі 115 800 грн. 04 коп., суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 2 цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Позивачем не доведено, що заробітна плата відповідача була витрачена ним на свої особисті потреби чи зокамульована у будь-якому місці, а отже, підстав вважати, що заробітна плата відповідача була витрачена відповідачем не в інтересах сім`ї немає. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації 1/2 вартості телевізора у розмірі 4499 грн. 49 коп. Суд вважає, що позивач не надала належних доказів на підтвердження того, що дійсно телевізор був набутий подружжям, що він є спільним майном, що таке майно взагалі існує, при тому, що саме позивач зобов`язана довести вказані ним обставини належними доказами. Також позивач не надала доказів на підтвердження того, що сторони досягли домовленості про поділ такого майна і що телевізор, за домовленістю сторін, в порядку поділу майна між подружжям був залишений відповідачу [PERSON] . А суд при розгляді цивільної справи виходить виключно з наданих сторонами доказів і не вправі робити свої висновки на припущеннях. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації 1/2 вартості телевізора у розмірі 4499 грн. 49 коп. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України ). Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.ст.\~12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією №СВ07700025/1 від 21.08.2023 року (а.с. 28) та 2675,90 гривень, що підтверджується квитанцією №СВ07699991/1 від 21.08.2023 року (а.с. 28 зворот), 290 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.3604644677.1 від 22.04.2024 року (а.с. 162) що разом складає 4039,50 гривень. Загальна сума майнових вимог позивача, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог складає: 81 550 гривень + 115\~800,04 гривень + 4\~499, 49 гривень = 201849,53 гривень. Отже, до сплати підлягає судовий збір у розмірі 2\~018, 50 гривень. У зв`язку з тим, що заява про зменшення позовних вимог подається через підсистему «Електронний суд», то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а тому до сплати підлягає судовий збір у розмірі 1614,80 гривень. Таким чином, позивачу повинен бути повернений судовий збір з державного бюджету у розмірі: 4039,50 гривень 1614,80 гривень = 2424,70 гривень. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 320 гривень (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) + 536,80 гривень (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову) = 836,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial