Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У грудні 2023 року представник заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу. Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що [INFO] народилася [PERSON] . (у Свідоцтві про народження записано російською мовою [PERSON] ), що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25 березня 1970 року. 14 квітня 1990 року після укладення шлюбу громадянка [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Тобто, стала [PERSON] ( [PERSON] ). 21 жовтня 2002 року громадянка [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] та своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , отримали у приватну спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . При цьому, у вказаному Свідоцтві про право власності на житло власне ім`я « [PERSON] » було записано як « [PERSON] », тобто [PERSON] . Далі, 06 серпня 2008 року Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, громадянці [PERSON] було видано паспорт громадянина України серія [NUMBER] . Відповідно, після смерті матері, [PERSON] успадкувала 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка (частка 1/2) належала її покійній матері, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 28 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1770. Також, право власності на 1/2 частку вказаної квартири [PERSON] було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом №46476315 від 28 жовтня 2015 року, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №360613482 від 31 грудня 2023 року. При цьому, [PERSON] належить ще 1/4 частка вказаної квартири на підставі вищевказаного Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року, в якому її власне ім`я записано як « [PERSON] », а не як « [PERSON] ». Відповідно, через цю розбіжність у написанні власного імені у паспорті громадянина України та у вказаному Свідоцтві про право власності на житло (« [PERSON] » - « [PERSON] ») громадянка [PERSON] не може зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на 1/4 частку вказаної квартири. Таким чином, вказана обставина і стала причиною звернення до суду із цією Заявою для встановлення факту належності правовстановлюючих документів на квартиру (Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року) особі ( [PERSON] ), ім`я якої, що зазначене в документі (Свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року), не збігаються з ім`ям цієї особи, зазначеним у паспорті (« [PERSON] » - « [PERSON] »). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2024 року заяву [PERSON] , залишено без руху. 06.02.2024 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2024 року заявником усунуто вказані недоліки. 06.02.2024 року на адресу суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.02.2024 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, разом з тим, від представника заявника в матеріалах справи містить заява про розгляд справи без участі заявника та його представника. Заінтересована особа про розгляд заяви повідомлялася належним чином, до суду подала заяву з проханням провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . (у Свідоцтві про народження записано російською мовою [PERSON] ), що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25 березня 1970 року. Згідно з вищевказаним Свідоцтвом про народження, батьками [PERSON] були [PERSON] (у Свідоцтві про народження записано російською мовою [PERSON] ) та [PERSON] (у Свідоцтві про народження записано російською мовою [PERSON] ). 14 квітня 1990 року між громадянкою [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14 квітня 1990 року. Після укладення шлюбу громадянка [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Тобто, стала [PERSON] ( [PERSON] ). 12 грудня 1996 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04 червня 1998 року. Після розірвання шлюбу, [PERSON] залишила собі прізвище [PERSON] . 21 жовтня 2002 року громадянка [PERSON] разом із [PERSON] та своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , отримали у приватну спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується Свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року. При цьому, у вказаному Свідоцтві про право власності на житло власне ім`я « [PERSON] » було записано як « [PERSON] », тобто [PERSON] . 06 серпня 2008 року Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, громадянці [PERSON] було видано паспорт громадянина України серія [NUMBER] . У вказаному паспорті власне ім`я громадянки [INFO] «[PERSON]» було записано саме як « [PERSON] », тобто [PERSON] . 27 вересня 2008 року між громадянкою [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27 вересня 2008 року. 1.12. У вказаному Свідоцтві про шлюб власне ім`я громадянки [INFO] «[PERSON]» було записано саме як « [PERSON] », тобто [PERSON] . 31 жовтня 2008 року Державною податковою інспекцією у місті Херсон громадянці [PERSON] було видано Дублікат Картки фізичної особи-платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера. У вказаній Картці фізичної особи-платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера, власне ім`я громадянки [INFO] «[PERSON]» було записано саме як « [PERSON] », тобто [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30 жовтня 2009 року. Відповідно, після смерті [PERSON] , його дружина (мати [PERSON] ) - [PERSON] успадкувала 1/4 частку квартири [ADDRESS] , яка (частка 1/4) належала її покійному чоловікові, і, відповідно, стала власницею 1/2 вказаної квартири. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06 квітня 2015 року. Відповідно, після смерті матері, [PERSON] успадкувала 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка (частка 1/2) належала її покійній матері, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 28 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1770. Також, право власності на 1/2 частку вказаної квартири [PERSON] було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом №46476315 від 28 жовтня 2015 року, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №360613482 від 31 грудня 2023 року. При цьому, [PERSON] належить ще 1/4 частка вказаної квартири на підставі вищевказаного Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року, в якому її власне ім`я записано як « [PERSON] », а не як « [PERSON] ». Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Заявник просить встановити факт належності їй ( [PERSON] ) правовстановлюючих документів на квартиру (Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року), через те, що її ім`я, зазначене в документі (Свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло від 21 жовтня 2002 року), не збігаються з її ім`ям зазначеним у паспорті (« [PERSON] » - « [PERSON] »), з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на 1/4 частку вказаної квартири. Причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, вказані у Листі Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області №8-8751-11/26 від 01 грудня 2023 року, а саме: «Відділу обліку, розподілу та приватизації житла управління житлового господарства департаменту міського господарства Херсонської міської ради не надано повноважень щодо внесення змін та доповнень до будь-яких документів». Вказаний Лист (відповідь) було надано на Адвокатський запит №05-20.11.23/АБКМС/27.2023 від 20 листопада 2023 року. Таким чином, на сьогодні позивач не має можливості у позасудовому порядку виправити помилку в документах, що підтверджують право власності [PERSON] правовстановлюючих документів на квартиру, з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на 1/4 частку вказаної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: approved