Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ті обставини, що 03.07.2018 року [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Альфа-Банк»\~ (надалі за текстом АТ «Альфа-Банк»), шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з метою кредиту для особистих потреб і лімітом кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Банк виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти. В свою чергу відповідач не виконала свого обов`язку, не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені вищезазначеним договором, внаслідок чого станом на 20.12.2021 року має заборгованість в сумі 60177,01 грн. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (надалі за текстом ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС») було укладено договір факторингу № 4, згідно умов якого АТ «Альфа-Банк»\~передало (відступає) ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату, а останнє приймає належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому була грошова вимога до боржника [PERSON] за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03.07.2018 року. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 60177,01 грн, а також понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою на правову допомогу адвоката в сумі 7100,00 грн. Також в змісті позовної заяви (а.с.4 на звороті) керівник позивача просив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 01.05.2024 року ухвалою суду (а.с.34-35) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позовну заяву. Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до його електронного кабінету 02.05.2024 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.36), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 29.04.2024 року № 03-17/1571 (а.с.33), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0600264953216, яке 18.05.2024 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. У встановлений судом строк сторони не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, а відповідач також не подав відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 02.07.2018 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 02.07.2018 року (а.с.5 на звороті), предметом якої було встановлення кредитної лінії з лімітом у 200000 грн під процентну ставку 24 % річних. 02.07.2018 року АТ «Альфа-Банк» було прийнято зазначену вище пропозицію [PERSON] , що підтверджує копія акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 02.07.2018 року (а.с.5 на звороті). Крім того, 02.07.2018 року відповідачем [PERSON] також було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.5). Таким чином між відповідачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір, який в сукупності становлять вище згадані документи. Банк належним чином виконав свій обов`язок, а саме надав відповідачу 03.07.2018 року кредит, що підтверджує виписка по рахунку (а.с.17-23) та розрахунок заборгованості за кредитом № 630958561 від 03.07.2018 року (а.с.24). При цьому, зміст згаданої виписки підтверджує те, що відповідач [PERSON] активно використовувала отримані кредитні кошти, зокрема шляхом оплати покупок та зняття готівки в банкоматі. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 4 з Додатком 1-1 до нього (а.с.7-14), на підставі яких відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 630958561HPLS від 03.07.2018 року, укладеним з відповідачем [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за даним кредитним договором, що також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року (а.с.15). Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 20 грудня 2021 року утворилася заборгованість по кредитному договору у розмірі 60177,01 грн, про що свідчить виписка по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за договором № 630958561 за період з 03.07.2018 року по 05.02.2024 року (а.с.17-23), а також розрахунок заборгованості за кредитом № 630958561 від 03.07.2018 року (а.с.24). Нормативно-правове застосування Відповідно до ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення прав грошових вимог до відповідача та набуття таких права ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Висновки суду - щодо обґрунтованості позову Згідно із статтями 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, укладеним з АТ «Альфа-Банк» від 03.07.2018 року, а також враховуючи те, що відповідач не надала відзив на позовну заяву та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. - щодо судових витрат Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як слідує з матеріалів справи, позивачем були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 3028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано договір № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року (а.с.26-27), акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07 березня 2024 року (а.с.27 на звороті) та платіжну інструкцію № 1141 від 07 березня 2024 року. З акту приймання-передачі наданим позивачем слідує, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн складаються з: надання первинної консультації в кількості 1 години, вартість 1000,00 грн; правовий аналіз документів в кількості 3 години, вартість 3000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви в кількості 3,1 години, вартість 3100 грн. Ураховуючи викладене, суд приходить до переконання, що надані позивачем документи підтверджують, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі в розмірі 7100,00 гривень.

Outcome: approved