Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

В березні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 17095,03 грн. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. В обґрунтовування вимог представник позивача вказував, що згідно заяви (пропозиції) [PERSON] № 200081391 від 05.08.2014 про укладення кредитного договору, цього ж дня між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем був укладений кредитний договір № 200081391, за яким сума кредиту складає 13908,63 грн., строк надання кредиту 1096 днів, а саме з 05.08.2014 по 05.08.2017, розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,65%, комісія за видачу кредиту 1,5%, сукупна вартість кредиту 226,16% річних. 20.07.2020 між ТОВ "Діджи Фінанс" та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір відступлення права вимоги № 7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" передав (відступив) новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" своє право вимоги за кредитним договором № 200081391. В подальшому ТОВ "Діджи Фінанс" на підставі договору відступлення права вимоги № 11/05 від 17.05.2021 передав своє право вимоги за договором № 200081391 ТОВ «ФК «Авансар». Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку із чим станом на 29.03.2024 виникла заборгованість у розмірі 17095,03 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 5726,49 грн. та заборгованості по нарахованим доходам 11368,54 грн., та у добровільному порядку відповідачем не погашена, просить позов задовольнити. Згідно ухвали судді 08.04.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання судом направлено копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, однак у встановлений строк [PERSON] відзив на позов суду не подав. 06.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої Товариство підтримує свої позовні вимоги так як відповідачем не наведено жодного твердження чи доказу щодо підтвердження неотримання ним кредитних коштів. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 05.08.2014 між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем [PERSON] підписано заяву (оферта 1, оферта 2) № 200081391 про укладення кредитного договору, за яким сума кредиту має складати 13908,63 грн., строк надання кредиту 1096 днів, а саме з 05.08.2014 по 05.08.2017, розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,65%, комісія за видачу кредиту 1,5%, сукупна вартість кредиту 226,16% річних; а також про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Цього ж дня [PERSON] ознайомлений з графіком платежів. Згідно п.4.10 заяви передбачено, що кредитний договір/договір про картку буде вважатись укладеним з дати виконання банком дій, вказаних в п.п.4.1 та 4.2 цієї заяви відповідно, а саме: п.4.1 передбачає, що прийняття банком оферти 1 будуть дії банку по відкриттю рахунку та зарахуванню на нього кредиту; п.4.2 прийняття банком оферти 2 будуть дї банку по відкриттю [PERSON] рахунку картки клієнта, здійснені в межах строку для відповіді про прийняття пропозиції, зазначеного в п.2 заяви (18 місяців з дати заяви). 20.07.2020 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір відступлення прав вимоги № 7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" передав (відступив) новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" своє право вимоги за кредитним договором № 200081391. В подальшому ТОВ "Діджи Фінанс" на підставі договору відступлення прав вимоги № 11/05 від 17.05.2021 передав своє право вимоги за договором № 200081391 для ТОВ "Авансар". За змістом\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а\~\~також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору № 200081391 позивач надав копії наступних доказів: заяви (оферта) № 200081391 від 05.08.2014 та графіку платежів; договору про відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 та витягу з реєстру боржників до нього; договору відступлення права вимоги № 11/05 від 17.05.2021 року, витягу з реєстру боржників до нього та акту прийому-передачі документів, що засвідчують права грошової вимоги та оригіналів кредитних договорів боржників; вимоги-претензії про термінове погашення кредитної заборгованості від 28.02.2024 за вих. № 280224/15 з доказами її направлення. Згідно\~ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. в справі № 161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду від 14.06.2018 р. в справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Відповідно до пункту 62 вказаного вище Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України\~мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч.1-4\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду повинен був надати суду докази, з яких можливо було б встановити виконання з боку ПАТ "Банк Михайлівський" своїх зобов`язань по кредитному договору, зокрема щодо зарахування кредитних коштів на картку відповідача, а також дату їх зарахування та суму, яка була зарахована. Відповідно до\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.2\~ст.83\~ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів в ПАТ "Банк Михайлівський", їх розмір та дата отримання; розмір відсотків та порядок і період їх нарахування, розрахунку заборгованості позивачем також суду не надано. в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо виникнення договірних відносин між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем не підтверджені належними доказами, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed