Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

І. Зміст спору Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовує тим, що 11.08.2014 року відповідач\~ [PERSON] \~підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 11.08.2014 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Позивач зазначає, що на підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50000.00 гривень. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 10/21 , тип - Карта "Універсальна". Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам Відповідача. Після спливу строку дії першої картки Відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 02/23 , тип Карта "Универсальная". Кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 06/24 , тип Карта "Универсальная". В процесі\~користування рахунком\~відбулася зміна\~відсоткової ставки\~до 42,0%.У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 16.09.2020 року, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Далі у процесі користування рахунком 16.09.2020 р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 06/24 , тип Карта "Универсальная" , а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. Тобто, Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 16.09.2020 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 42,0 % . При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 5016,17 гривень. Також Позивач звертає увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру (детально у Розрахунку заборгованості). У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10.04.2024 року має заборгованість 46\~100,97 гривень, яка складається з наступного: 46100.97 гривень, яка складається з наступного: 41\~084,80 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 5016,17 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46\~100,97 гривень та судові витрати (судовий збір) у розмірі 2422,40 гривень. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області (з урахуванням ухвали про виправлення описки в такій) від 23.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної з додатками направлена за адресою зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Конверт із вказаними документами адресований відповідачу [PERSON] 13.06.2024 року повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну збергінання». Слід звернути увагу, що усі матеріали справи місять інформацію щодо адреси [ADDRESS] та уся кореспонденція, яка направлялась Банком [PERSON] , скеровувалась на цю адресу. Проте, згідно відповіді №555725 від 23.04.2024 року з ЄДДР, встановлено, що адреса реєстрації відповідача - [ADDRESS] . Касаційний господарський суд (КГС) у складі ВС у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 виснував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, про причини неподання суд не повідомив, а тому суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з вимогами ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків. ІІІ. Обставини справи, встановлені судом Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, надав підписану [PERSON] «Анкету-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» (а.с.15). Як стверджує представник позивача у позовній заяві підписанням цієї заяви відповідач у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які становлять договір банківського обслуговування. На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000.00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 10/21 , тип - Карта "Универсальная". Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу строку дії першої картки Відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1. кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 02/23, тип - Карта "Универсальная". 2. кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 06/24, тип - Карта "Универсальная". В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42,0%. Так, у процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. У зв`язку зі змінами у законодавстві впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту 16.09.2020 року відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якої [PERSON] погодив істотні умови договору: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 50 000,00 гривень; тип кредитної картки: картка «Універсальна», строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 42,0%; кількість та розмір платежів, періодичність: повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту у розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань Клієнта; шляхом внесення Клієнтом коштів в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Розмір Мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень, щомісячно або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Як слідує із розрахунку заборгованості станом на станом на 10 квітня 2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 46\~100,97 гривень, з яких: 41\~084,80 гривень\~заборгованість за тілом кредиту, 5 016,17 гривень\~заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом (а.с.6-10). У матеріалах справи також міститься виписка за договором б/н за період 09.10.2017 12.04.2024 з якої вбачається рух коштів по картках № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с.11-14). За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві чи контррозрахунку від відповідача не надходило. Таким чином, здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідач не спростував. ІV. Застосоване судом законодавство Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Висновки суду Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу на те, що позивачем на підтвердження укладення кредитного договору 11.08.2014 року надано «Анкету-заявление о присоединеие к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг», яка не містить перекладу на українську мову. Відповідно до ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. За положеннями ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Отже, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Правильність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Процес доказування в суді включає, серед іншого, і подання письмових доказів або їх копій. Процедура подання й вимоги до оформлення копій письмових доказів регламентується процесуальними кодексами та підзаконними нормативними актами з діловодства. Так, відповідно до ч.4 ст. 95 ЦПК письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. А на підставі ч.5 ст.95 ЦПК учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оскільки подана Анкета заява викладена на іноземні мові (російській), а позивачем не додано її засвідченого у встановленому порядку перекладу українською мовою, тому така не може бути прийнята судом як належний доказ. Будь-яких інших доказів, що підтверджували б факт укладення у 2014 році кредитного договору між сторонами або ж факт надання повної інформації про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», а також підтверджували згоду, що заява позичальника про надання банківських послуг із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між відповідачем та банком кредитний договір, позивачем не надано. Разом із тим в анкеті-заяві позичальника від 11.08.2014 року сума кредиту та процентна ставка не визначені. З розрахунку заборгованості не зрозуміло виходячи з якої процентної ставки банк нараховував заборгованість по процентах за користування кредитом. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку номер [NUMBER] , встановлення на таку початкового кредитного ліміту, розміру такого кредитного ліміту та доказів його зміни надалі. Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за анкетою-заявою б/н від 11.08.2014 року, яка не містить домовленості сторін про порядок та умови нарахування відсотків, а доказів ознайомлення та підписання відповідача з "Умови та Правила надання банківських послуг", тарифами банку, які передбачають сплату відсотків відсутні. Також в матеріалах справи міститься Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 16.09.2020 р. о 16 год. 48 хв. Слід зазначити, що Умови та Правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника (відповідача), та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Саме така позиція висловлена в правових висновках, у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15; від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16. Аналогічна позиція викладена у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, де Велика Палата, зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як складову частину спірного кредитного договору, укладеного між сторонами 06 лютого 2014 року, шляхом підписання заяви-анкети, в частині права банку здійснювати нарахування процентів та у постанові Верховного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Із заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаної відповідачем 16.09.2020 року слідує, що відповідач підписанням цього документу на підставі ст.634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. На підставі ст.634 Цивільного кодексу України Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Клієнт приєднується до цих Умов та Правил (далі - Умови або Договір). Паспорт споживчого кредиту та Тарифи Банку (далі - Тарифи) є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1.1.1.1 Заяви). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло кілька років. Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та регулярні погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. З наданої стороною позивача виписки за карткою № 4149439046767293 слідує, що відповідач такою користувався часто та станом на 16.09.2020 року на вказаній картці вже була заборгованість, у зв`язку із чим є зрозумілим те, що користування відповідною карткою почалось раніше 16.09.2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України (в редакції станом на 16.09.2020 року) договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16.09.2020 року не містить положень щодо застосування викладених в ній положень до відносин між сторонами, які виникли до моменту її підписання, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про неможливість застосування викладених в ній умов кредитування до правовідносин, що склались між сторонами раніше. Крім того, у змісті заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.09.2020 року, яка підписана відповідачем у справі, не має жодного посилання на те, що така заява є складовою анкети-заяви б/н від 11.08.2014 року і має до неї будь-яке відношення. Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості та банківську виписку по рахунках відповідача, яка свідчить, що відповідач користувався кредитними картками № [NUMBER] та № [NUMBER] та кредитними коштами, суд вбачає підстави для здійснення перерахунку заборгованості відповідача, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти підлягають поверненню банку, а тому банк вправі вимагати захисту свого права шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів. Надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору, всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості, то розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому, позивач надає виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Щодо врахування виписки по картковому рахунку правову позицію, висловлено в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. по справі № 200/5647/18. Виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом. Також на період військового стану для підтримки клієнтів ПриватБанк з 1 березня 2022 року до 1 червня 2022 року запровадив кредитні канікули для фізичних осіб за всіма кредитними картками. Це пільгові умови договору, коли клієнти мають право не вносити обов`язковий мінімальний платіж. Кредитні канікули означають, що банк не штрафував за прострочені платежі. В ПриватБанку такі умови діяли до 1 червня 2022 року. Стандартні умови пільгового періоду картки залишались незмінними. Кредитні канікули не означають відсутність процентів за користування кредитними коштами. Додатково до канікул, у березні ПриватБанк встановив кредитну ставку 0,001%, практично зробивши користування кредитними коштами безкоштовним. З 1 квітня Банк частково повернув деякі тарифи, при цьому знизивши їх порівняно з довоєнним рівнем. Так, було встановлено пільговий розмір кредитної ставки на рівні 1,7%, що є вдвічі меншим, ніж до війни. Проценти нараховувались і у травні, але до 1 червня 2022 року за кредитними канікулами погашення платежу не було обов`язковим. З 01.09.22 відсоткова ставка була повернута до рівня 3,5% на місяць, Із виписки слідує, що за період з 22.09.2020 року (з моменту підписання договору - 16.09.2020 року) по 25.02.2024 року відповідач користувався платіжною картою № [NUMBER] та використав кредитних коштів на суму 52\~699,41 гривень, а вніс на картковий рахунок 60\~978,26 гривень, тому підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту відсутні. Цей перерахунок здійснено без врахування списання відсотків за використання кредитного ліміту, оскільки хоч розмір процентної стави зрозумілий та відповідачем погоджений, проте неможливо встановити на яку суму боргу проходило нарахування, зважаючи на те, що картковий рахунок використовувався відповідачем раніше. Різниця між внесеними відповідачем коштами та використаними становить 8\~278,85 гривень і така сума повністю покриває вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5\~016,17 гривень. Таким чином, підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками відсутні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов про необхідність відмови у задоволенні позову. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. VІ. Судові витрати Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed