Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

07.12.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 96\~720,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.11.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18442-11/2022. 29.06.2023 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 57\~700,00 грн, з яких: 13\~000,00 грн\~сума заборгованості по основному боргу; 37\~700,00\~сума заборгованості по відсоткам. 27.11.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 30743-11/2022. 29.06.2023 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46\~020,00 грн, з яких: 11\~800,00 грн сума заборгованості по основному боргу; 34\~220,00\~сума заборгованості по відсоткам. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення боргу, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути заборгованість у загальній сумі у сумі 96\~720,00 грн. 19.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК\~України. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 17.11.2022 ТОВ «Інвеструм» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № 18442-11/2022, згідно якого кредит у розмірі 13\~000,00 грн надається під 547,5 % річних, що становить 1,50 % на добу, зі строком повернення\~11.12.2022. 27.11.2022 ТОВ «Інвеструм» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № 30743-11/2022, згідно якого кредит у розмірі 11\~800,00 грн надається під 912,5 % річних, що становить 2,50 % на добу, зі строком повернення\~21.12.2022 29.06.2023 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29062023. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18442-11/2022 на суму 50\~700,00 грн та за кредитним договором № 30743-11/2022 на суму 46 020,00 грн. Зобов`язання за вказаними договорами [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість по кредитному договору № 18442-11/2022 від 17.11.2022 становить 50\~700,00 грн, з яких: заборгованість по основному боргу\~13\~000,00 грн, заборгованість по відсоткам\~37\~700,00\~грн та по кредитному договору № 30743-11/2022 від 27.11.2022 становить 46 020,00 грн, з яких: заборгованість по основному боргу\~11\~800,00 грн, заборгованість по відсоткам\~34\~220,00\~грн. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на звернення до суду з дійсним позовом, оскільки ТОВ «Інвеструм» передало йому право вимоги за вищевказаним договором позики. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення права вимоги не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач був вільним в укладанні зазначених договорів та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронний підписом кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Жодних доказів сплати грошових коштів за кредитним договором, що б спростовувало наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved