Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

24 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] усунення перешкод в користуванні майном. В обґрунтування позову посилається на те, що він є членом Обслуговуючого Кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Восход КР» (далі ОК «Г-БК «Восход КР», гаражний кооператив) та є володільцем боксу у блоці № [NUMBER] , який складається з гаражів № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Членські внески ним сплачені у повному обсязі, всі обов`язки члена кооперативу ним виконуються. Відповідач зайняв належні позивачу гаражі та перешкоджає останньому у користуванні та володінні ними. Такі дії відповідача перешкоджають оформленню відповідних документів (технічного паспорту), на підставі яких він має зареєструвати своє право власності на належне йому майно у порядку, визначеному діючим законодавством. При цьому, зазначив, що бокс був набутий ним до набрання чинності законом, яким врегульовано порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Ухвалою судді від 20 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків. 10 січня 2024 року позивач подав до суду позовну заяву після усунення недоліків на виконання ухвали від 20.12.2023. 12 січня 2024 року судом відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, про що постановлено відповідну ухвалу, у якій, зокрема призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 07 лютого 2024 року підготовче засідання відкладено на 04.03.2024 через неявку відповідача. Ухвалою судді від 14 лютого 2024 року відзив [PERSON] подану неповноважним представником, повернуто відповідачу без розгляду. 29 лютого 2024 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що на початку 2000-х років позивач [PERSON] отримав у борг від дружини відповідача [PERSON] грошову суму, еквівалентну 3500 доларів США. У зв`язку з неповерненням боргу [PERSON] передав у власність відповідача три гаражі № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] в ОК «ГБК Восход КР» у якості погашення заборгованості, про що особисто власноруч склав розписку від 23.08.2001. З того моменту безперервно зазначені гаражі перебувають у власності [PERSON] , який регулярно сплачує членські внески, в квитанціях про сплату яких зазначені дані платника [PERSON] . На підставі положень Статуту ГБК, а саме п. 4.2, 5, 5.1, 6, відповідач вважає, що він є діючим членом кооперативу, виконуючи усі покладені обов`язки з 2001 року по теперішній час. Крім того, посилався на положення ст. 344, 328 ЦК України, якими передбачено виникнення права власності за набувальною давністю. На думку відповідача, оскільки між сторонами існують договірні відносини, які полягають у добровільному волевиявленні позивача передати у власність гаражі, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову. 04 березня 2024 року підготовче засідання було відкладено до 14.03.2024 за клопотанням позивача про надання часу для залучення представника. 14 березня 2024 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2024, за клопотанням відповідача витребувані докази. 10 квітня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача судовий розгляд відкладений на 16.05.2024. У судовому засіданні від 16.05.2024 судом заслухані вступні промови представників позивача та третьої особи, досліджено письмові докази, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик свідків, закінчено з`ясування обставин та перевірку їх доказами, оголошено перерву до 13.06.2024. Представник позивача [PERSON] адвокат Страх В.О. підтримав позовні вимоги підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, суду пояснив, що відповідач фактично користується гаражами і не надає доступ до них позивачу, при цьому останній є діючим членом кооперативу, заяву про вибуття з кооперативу, яка є підставою, для виключення його з членів кооперативу, він не писав. Відповідач передав в оренду іншим особам гаражі, що суперечить інтересах позивача, який, не маючи доступу до належного йому майна, не може здійснити певні дії з оформлення свого права власності. У подальшому надав заяву про проведення судового розгляду без участі позивача та його представника. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення судових засідань, не з`явився до суду, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності не надав, скористався своїм правом на подачу відзиву. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснив, що він є головою ГБК «Восход КР», позивач та відповідач не знаходять спільної мови щодо користування гаражами, при цьому усі відповідні документи, членська книжка, квитанції про сплату внесків оформлені на позивача, тоді як відповідач не має жодного відношення до гаражів, не є членом кооперативу. Також, зазначив, що немає значення хто саме платить внески, у будь-якому разі зазначене прізвище позивача, і гаражі рахуються за ним. Позивач заяву про передачу гаражів у користування іншим особам не надавав, з кооперативу не виходив. Позивач не може оформити документи, зробити технічний паспорт, викликати техніка, оскільки Шеремет передав в оренду гаражі і у позивача немає ключів. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши представників позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Статуту, затвердженому Загальними зборами членів ГБК «Восход», на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 153 від 22.03.1996 було створено та зареєстровано Обслуговуючий Кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Восход КР», який є юридичною особою, утвореною фізичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства в кооперативі для збереження своїх гаражів і автотранспорту (пункт 1, 2 Розділу 1 Статуту). Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви, передачі прав власності за наслідуваннями згідно чинного законодавства України тощо (пункт 6 Розділу 1 Статуту). Згідно з Розділом 5 Статуту члени кооперативу мають право добровільно вийти з кооперативу у будь-який час, за умови продажу або передачі гаража родичам; передавати своє право користування гаражем батькам, чоловіку, дружині, дітям, рідним (братам, сестрам, діду, бабі) (пункти 4, 5). Член кооперативу зобов`язаний, зокрема сплачувати внески на утримання і експлуатацію власності кооперативу, оплачувати до 1 квітня та 1 липня поточного року в касу гаражного кооперативу членські внески. Відповідно до Розділу 4 Статуту членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема добровільного виходу з нього у будь-який час існування кооперативу, заява члена кооперативу про вихід із членів кооперативу повинна бути розглянута в найближчий строк правління кооперативу; смерті члена кооперативу. Член кооперативу може бути виключений із членів кооперативу у разі, зокрема не сплати протягом 3-х років членських внесків без поважної причини. Після виключення із членів кооперативу до прийняття нового члена його гараж переходить у тимчасову власність кооперативу і у подальшому передається особі, яка подала заяву про вступ до кооперативу і погодилася сплатити до каси кооперативу грошову оціночну вартість гаража. Як вбачається з копії членської книжки № [NUMBER] гаражовласника кооперативу гаражів, [PERSON] у 1998 році вступив до кооперативу і отримав у володіння бокс, як один простір гараж № [NUMBER] , 364, [NUMBER] (а.с. 9). Згідно із довідкою від 31.10.2023, виданою ОК «Г-БК «Восход КР» [PERSON] являється членом ГБК «Восход КР» та є власником боксу у блоці № [NUMBER] , який складається з наступних гаражів (№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № 365). Пайові внески сплачені в повному обсязі (а.с. 6). 09 листопада 2023 року Голова правління ОК «Г-БК «Восход КР» у відповідь члену кооперативу [PERSON] про усунення перешкод до гаражів бокс (№ [NUMBER] , 364, 365) у блоці 11 повідомив, що ним застосовувалися заходи по доступу до боксу, однак користувач боксу відмовив йому, у зв`язку з чим рекомендував [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання (а.с. 8). На виконання ухвали суду про витребування доказів, голова правління ОК «Г-БК «Восход КР» [PERSON] повідомив, що з серпня 2001 року по березень 2024 року володільцем боксу у блоці № [NUMBER] , який складається з гаражів № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , є [PERSON] , [INFO] , членські внески за вказаний період сплачені в повному обсязі на ім`я [PERSON] , але в квитанціях про сплату зазначене подвійне прізвище « [PERSON] » (а.с. 75). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності; вступний внесок грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; членський внесок грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання. Одним з основних принципів, на яких базується кооперація, це добровільність вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації (стаття 4 ЗУ «Про кооперацію»). Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статтями 10 та 11 ЗУ «Про кооперацію» визначено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. У статті 13 ЗУ «Про кооперацію» міститься вичерпний перелік підстав для припинення членства у кооперативі, зокрема у разі добровільного виходу з нього. Член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.\~У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (стаття 19-1 ЗУ «Про кооперацію»). Судом встановлено, що право власності позивача на гаражі № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] в боксі у блоці № [NUMBER] в ОК «Г-БК «Восход КР» не зареєстровано, проте [PERSON] є членом гаражного кооперативу з 1998 року до теперішнього часу і доказів на спростування цих обставин, зокрема заяв про вихід з кооперативу, заяв про передачу у користування майна іншим особам, суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до: положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК України 2004 року), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. У відповідності до ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2\~ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом\~ст. 77 цього Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Натомість відповідач [PERSON] не довів суду належними та допустимими доказами те, що він є або був членом гаражного кооперативу або користується гаражами на відповідній правовій підставі. Посилання відповідача на наявність між сторонами договірних відносин і на наявність розписки, якою позивач передав у власність відповідачу три гаражі у якості погашення боргу не підтверджується жодними доказами. При цьому, суд звертає увагу, що перехід нерухомого майна у власність від однієї особи до іншої не може бути оформлений розпискою і, крім того, як було встановлено судом, позивач [PERSON] не має права передати у власність гаражі, оскільки він не є їх власником, а володільцем і користувачем, і у будь-якому разі факт передачі кооперативного майна повинен був бути зафіксований відповідно до Статуту гаражного кооперативу у відповідній заяві. Той факт, що [PERSON] , який тривалий час фактично користується гаражем, сплачував членські внески за члена кооперативу [PERSON] не доводить його членства в гаражному кооперативі з наведених вище положень ЗУ «Про кооперацію» та Статуту ГБК. З огляду на викладене та враховуючи, що право власності позивача на спірні гаражі в ГБК «Восход КР» не зареєстровано, але він є членом цього кооперативу, тобто особою, яка на відповідній правовій підставі володіє спірним майном, яке, у свою чергу, використовується відповідачем без відповідних на це правових підстав та порушує право позивача як володільця на користування ним, суд вважає право позивача порушеним та таким, що підлягає судовому захисту, а відповідні позовні вимоги обґрунтованими. При цьому, суд зважає на те, що частиною другої\~статті 5 ЦПК України\~передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні ним права користування боксом, який складається з гаражів № [NUMBER] , 364, [NUMBER] у блоці № [NUMBER] в ОК «Г-БК «Восход КР». Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial