Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, а також заявою про забезпечення позову. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2023 року вищевказана цивільна справа за підсудністю надійшла до Шевченківського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 року матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.03.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 12.03.2024 року до суду від позивача надійшли докази сплати судового збору, а також позовна заява у новій редакції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис №823 про стягнення з [PERSON] ( [PERSON] ) на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості у розмірі 59915, 25 грн. та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 10.09.2019 року у виконавчому провадженні ВП№ [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено за спірною заборгованістю, а також по кредитному договору, який не посвідчувався нотаріально, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просила його визнати таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, враховуючи, що виконавчий напис вчинено з грубим порушення вимог закону просила стягнути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 47081,06 грн., які були стягнуті в межах виконавчого провадження за оспорюваним виконавчим написом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.03.2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 823 від 25.07.2019 року. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Відзив на позов до суду не надходив, хоча, відповідач був повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі, шляхом надсилання копії вказаної ухвали суду з матеріалами позову на офіційну юридичну адресу, про що свідчить отримання поштового відправлення, яке є врученим представнику відповідача 27.03.2024 року, що підтверджується відповідною відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Треті особи письмових пояснень до суду не подавали. 10.06.2024 року до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження [NUMBER], в тому числі копію виконавчого напису №823 від 25.07.2019 року. Відповідно до ч.5 ст.247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При цьому, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України, після закінчення строків для надання сторонами відповідних заяв по суті справи, визначених в ухвалі про відкриття. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис №823 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості в загальній сумі 59915, 25 грн. 15.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №823 від 25.09.2019. 15.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 59915,53 грн. 10.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження № [NUMBER]. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2022 року, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за №282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді протим Росії», від 28 жолвтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський Суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887 цс 17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір, за наявною заборгованістю по якому було вчинено виконавчий напис, був нотаріально посвідчений. Крім того, звертаючись до суду позивач просила стягнути з відповідача на її користь 47081, 06 грн. як безпідставно отриманих коштів. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, загальна сума заборгованості за виконавчим написом становила 59915,25 грн. Позивач вказує, що загалом сума, яка підлягала стягненню у виконавчому провадженні № [NUMBER] становила 66306,78 грн., що складається з суми основного боргу - 59915, 25 грн., основної винагороди виконавця - 5991, 53 грн., а також витрат на проведення виконавчого провадження у розмірі 400,00 грн. Як вбачається з наданих позивачем доказів, згідно листа-повідомлення відповідача від 05.03.2023 року, залишок боргу станом на 05.03.2024 року становить 19225,71 грн. Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В даному випадку, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 40689,54 грн. (59915,25 грн. - 19225,71 грн.). Водночас, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про стягнення з неї основної винагороди виконавця - 5991, 53 грн., а також витрат на проведення виконавчого провадження у розмірі 400,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 40689,54 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору (за вимогу немайнового характеру), відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. на користь держави. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 927,85 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог майнового характеру. Згідно положень ч.7 ст.158 ЦПК України у зв`язку із ухваленням рішення про задоволення позову, вжитті заходи забезпечення позову ухвалою, за відсутності вмотивованого клопотання учасника справи про скасування таких, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: partial