Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що від шлюбу, мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом, батько дитини не надає жодної допомоги по утриманню доньки з часу припинення подружніх відносин. У зв`язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка до початку судового розгляду подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутності. Позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі , зареєстрованому Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 1104 від 28 листопада 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, задовольняючи позов вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що такий розмір аліментів на одну дитину визначений ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, матеріальне становище позивачки, те, що батьки в рівних частинах повинні нести витрати по утриманню та вихованню дітей. Позивачку відповідно до п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідача, який є інвалідом другої групи теж звільнено від сплати судового збору , тому судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved