Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

02.04.2024 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у якому просить стягнути з відповідачки на свою користь борг за договорами позики у загальній сумі 2050,00 дол. США, три проценти річних у сумі 79,93 дол. США та судові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 19.09.2019 р. між нею та відповідачкою було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у сумі 1100,00 дол. США, а відповідачка зобов`язалась повернути їх позивачці до 01.10.2020 р. Також, 20.12.2019 р. між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у сумі 950,00 дол. США, а відповідачка зобов`язалась повернути їх позивачці протягом одного року. Разом з тим, у визначені вказаними договорами строки грошові кошти відповідачкою у добровільному порядку позивачці повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідачка взяті на себе за договорами зобов`язання не виконує, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки на свою користь боргу за договорами позики у загальній сумі 2050,00 дол. США,трьох процентів річних у сумі 79,93 дол. США та судових витрат. Ухвалою від 26.04.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення, яке містило копію ухвали про відкриття провадження у справі, направлялось за місцем проживання відповідачки, зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак повернулось до суду з відміткою про неотримання його відповідачкою з причин закінчення встановленого терміну зберігання. При цьому докази надсилання копії позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів за місцем проживання відповідачки, зареєстрованим у встановленому законом порядку, позивачкою додано до матеріалів позовної заяви, оскільки вона подана в електронній формі через електронний кабінет. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 19.09.2019 р. між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у сумі 1100,00 дол. США, а відповідачка зобов`язалась повернути їх позивачці до 01.10.2020 р. Також, 20.12.2019 р. між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у сумі 950,00 дол. США, а відповідачка зобов`язалась повернути їх позивачці протягом одного року. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримані грошові кошти відповідачка у визначені в договорах позики строки не повернула, в результаті чого станом на 02.04.2024 р. має борг перед позивачкою у загальній сумі 2050,00 дол. США. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, наведеного позивачкою у позовній заяві, за прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання за період з 02.10.2020 р. по 24.02.2022 р. у сумі 1100,00 дол. США три проценти річних складають 46,20 дол. США., а за період з 20.12.2020 р. по 24.02.2022 р. у сумі 950,00 дол. США три проценти річних складають 33,73 дол. США., а всього 79,93 дол. США. У правовому висновку, викладеному в постанові від 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16-ц, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також ч.1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи, що між позивачкою та відповідачкою були укладені договори позики у вигляді розписок, умови яких позивачкою були виконані, шляхом надання відповідачці грошових коштів, остання взяті на себе за договорами зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки борг за договорами позики у сумі 2050,00 дол. США та три проценти річних у сумі 79,93 дол. США, а всього 2129,93 дол. США. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., а також з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 968,96 грн.

Outcome: approved