Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

07.03.2024 представник позивачки, адвокат Домачук Володимир Анатолійович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення у системі «Електронний суд», що зареєстрований судом 11.03.2024, мотивуючи тим, що [PERSON] в кінці 2023 року разом із своїм чоловіком [PERSON] вирішили придбати автомобіль. Після чого позивачка серед знайомих почала цікавитись про те, де та на яких умовах можна придбати автомобіль. 15 січня 2024 року [PERSON] повідомив її про те, що знає про продаж підходящого автомобіля та запропонував його пригнати. Разом з цим, він повідомив, що потрібно якомога швидше виїздити за автомобілем. На придбання автомобіля позивачка передала відповідачу 10000,00 доларів США, а останній пообіцяв придбати автомобіль та пригнати його до 24.01.2024, про що 15.01.2024 написав розписку відповідного змісту. Але після 24 січня 2024 року відповідач перестав телефонувати та відповідати на дзвінки позивачки. У зв`язку із чим позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою повернути їй грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США не пізніше 7 днів з дня отримання даної вимоги. Відповідно до інформації на веб-сайті АТ «Укрпошта» лист отримано відповідачем 26 лютого 2024 року, однак\~ на день подання даного позову відповідач на зв`язок не виходить, автомобіль не передав, коштів не повернув. Тому, просив у судовому порядку стягнути із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )\~ грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США. 05.04.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Також, витребувано у [PERSON] оригінал розписки від 15.01.2024 на суму 10000 доларів США, виданої [PERSON] . Позивачка\~ - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 15.04.2024 подала до суду оригінал розписки від 15.01.2024 на суму 10000 доларів США, виданої [PERSON] , та 03.05.2024 її представник подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позов задовольнити у повному обсязі та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв з процесуальних питань та відзив на позов до суду не подав. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що 15 січня 2024 року між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] )\~ та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ) було досягнуто домовленість, відповідно до якої відповідач узяв на себе зобов`язання за рахунок отриманих від позивачки коштів у розмірі 10000,00 доларів США, придбати автомобіль марки «BMW X 5», 2006 року, 3.0 дизель VIN: [NUMBER] і доставити (пригнати) автомобіль до 24.01.2024, а в іншому випадку зобов`язався повернути їй кошти в розмірі 10000,00 доларів США до 24.01.2024, що підтверджено власноручно написаною розпискою відповідача (а.с.35). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України,\~ цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання З порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦПК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Як вбачається з розписки відповідача, ним отримано від позивачки кошти в іноземній валюті (10000,00 доларів США) та у разі не виконання обов`язку щодо купівлі та доставки автомобіля він зобов`язався повернути позивачці саме 10000,00 доларів США до 24.01.2024, отже сторонами було визначено порядок виконання зобов`язання в іноземній валюті. Встановлено, що відповідач, отримавши від позивачки кошти на придбання та доставку автомобіля, вказані зобов`язання не виконав, а враховуючи, що оригінал розписки відповідача від 15.01.2024 був наданий до суду позивачкою, відповідач також не виконав зобов`язання щодо повернення їй коштів у розмірі 10000, 00 доларів США до 24.01.2024. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзив з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивачки до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачкою в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України,\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1, ч.2, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~ Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачкою при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3826,24 грн (а.с. 5), тому, враховуючи задоволення позову, дані витрати їй відшкодовуються за рахунок відповідача,\~ а розподіл судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню через п`ять днів після ухвалення рішення суду та подання представником позивача відповідних доказів.

Outcome: approved