Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суді Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Свої вимоги мотивує тим, що йому належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №405580, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №322240001001192 від 26.03.2012 року, в якому його прізвище записано із помилкою « [PERSON] », що не збігається із записом прізвища у його паспорті, де зазначено « [PERSON] ». Таким чином, вказані розбіжності у написанні прізвища на даний час є перешкодою у здійсненні права власності та розпорядження належним йому майном. Ухвалою Києво-Святошинського районного суді Київської області від 01.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. Сторони в судове засідання не прибули, про розгляд заяви повідомлялися належним чином. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. З огляду на наведене, на підставі ч. 3\~ст. 442 ЦПК України\~та ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали по справі, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 6 ст. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно копії паспорту ID-картка № [NUMBER] , заявник має наступні паспортні дані:\~ [PERSON] , [INFO] . Факт належності [PERSON] . Державного акту на право власності на земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А., зареєстровано в реєстрі №6259. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №405580, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №322240001001192 від 26.03.2012 року, вбачається, що він виданий на прізвище « [PERSON] . Зазначені розбіжності в написанні прізвища є такими, що унеможливлюють право заявника у здійсненні ним права власності та розпорядження належним йому майном (земельною ділянкою). Таким чином, предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації свого права на володіння, користування та розпорядженням належним йому майном. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що\~відповідно до даних паспорта громадянина України ID-картка № [NUMBER] , [INFO] прізвище заявника зазначено:\~« [PERSON] ». Оскільки невідповідність в написанні прізвища в Державному акті на право власності на земельну ділянку перешкоджає реалізації заявником права на володіння, користування та розпорядження майном, тому суд дійшов висновку, що вимоги заявлені [PERSON] про встановлення належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved