Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Стрільчука В.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що з перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом такі почутті згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались. Вона неодноразово намагалася зберегти сім`ю та жити заради майбутнього дітей, однак це не вдалося,що призвело до остаточного припинення шлюбних стосунків. Вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя. Крім того, зазначила, що в 2021 році вона зустріла іншого чоловіка, з яким має намір створити нову сім`ю, у відповідача також є інша жінка, проте відповідач не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 29 травня 2024 року. 18.06.2024 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Поряд з тим зазначив, що в позивачки раніше з`явився інший чоловік, ніж у нього інша жінка, а розірвати шлюб в органах ДРАЦС не бажав, бо така ситуація його влаштовувала. Також просив не надавати строк для примирення, оскільки вони не проживають однією сім`єю протягом чотирьох років, крім того, він також ипє намір створити нову сім`ю. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 1984 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02 вересня 1984 року у Вигодській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 17. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі протягом чотирьох років разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Кожен із них має намір створити нову сім`ю. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved