Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивачі звернулися до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки та договору поруки. В обгрунтування своїх вимог зазначили, що між [PERSON] , колишньою дружиною [PERSON] та AT " Укрсиббанк" був укладений кредитний договір № 26-4LI/05-2005 К від 12.05.2005 року, договір іпотеки № 26-4LI/05-2005 К від 12.05.2005 року, договір про внесення та доповнень до договору іпотеки N 26-4LI/05-2005 К від 12.05.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою O.P. за за реєстровим № 1792 від 14.07.2006 року та договір поруки № 26-4LI/05-2005 К від 12.05.2.005 де [PERSON] є поручителем, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти та придбала квартиру. Оскільки [PERSON] з [PERSON] на час придбання квартири перебував з нею у шлюбі, то дана квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, без виділення часток в натурі у ній. Відповідно до Інструкції вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, затвердженої Міністерством юстиції України 03.03.2004 за № 283/88882, чинної на момент вчинення вище перерахованих правочинів, пунктом 44 Інструкції дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.? Договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути посвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за якимця згода посвідчена, та дату її посвідчення, чого не було зроблено в в оскаржуваному Договорі іпотеки № 26-41.1/05-2005 К від 12.05.2005 року. Крім того, відповідно до п.2.4.8. оскаржуваного Договору іпотеки обов`язком Іпотекодавця, тобто [PERSON] і [PERSON] , як співвласника цього майна, у день його підписання є надати нотаріально посвідчену згоду усіх повнолітніх осіб, які мешкають у житловому приміщенні, що є Предметом іпотеки, на їх виселення у разі звернення стягнення Іпотекодержателем на Предмет іпотеки, а також згоду відповідного піклувального органу на виселення неповнолітніх осіб, які мешкають у цьому приміщенні. Такої згоди позивачі не давали. Про це так само нічого не зазначено в оскаржуваному Договорі іпотеки. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за за час шлюбу. Майно, що перебуває у спільній власності, може бути інопередано в заставу тільки за згодою всіх співвласників, Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на їй об`єкт нерухомості (п. 99 Інструкції). Майно, що перебуває у спільній частковій власності (частки, паї) може бути самостійним предметом застави за умови виділення його в натурі, земельної ділянки - в натурі (на місцевості). Договори про заставу спільного сумісного майна посвідчуються за правилами, викладеними в пунктах 44 і 45 цієї Інструкції. Крім того, із наявної у [PERSON] копії оспорюваного кредитного договору № 26-41.1/05-2005 12.05.2005 року, який в якості додатку до позову про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] додавав банк і [PERSON] , як сторони по справі, вбачається, що він не відповідає оригінальному договору, тобто його копія зроблена не з оригиналу. Деякі вихідні дані, не відповідають дійсності, як то сума кредиту, процентна ставка та строк його дії. Ухвалою суду від 02.02.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого розгляду. Ухвалою суду від 02.02.2022 року частково забезпечено позов. Ухвалою суду від 14.11.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі. Відповідач у відзиві проти позову заперечує, зазначає що договір іпотеки було укладено з додержанням норм закону, підстави для визнання його недійсним відсутні. 26.04.2023р. звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності з тих підстав що договір іпотеки було укладено 12.05.2005р., строк позовної давності відповідно сплинув 12.05.2008р. Ухвалою суду від 28.09.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав вимогу та просив суд їх задовольнити. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася про час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 травня 2018року, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № №26-4L105-2005К (в САП №10104971000) від 12.05.2005р., у розмірі 252550 доларів США 28 центів; суму боргу по сплаті пені за та кредитним договором у розмірі 122 грн 13 коп.; судовий збір у розмірі 8630 грн 30коп. Судом встановлено, що 12.05.2005 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено було укладено кредитний договір №26-4LI/05-2005К, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 35530 доларів США00центів. Судом встановлено, що 14.07.2006 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору №26-4LI/05-2005К від 15.05.2005, відповідно до якого було збільшено суму наданого кредиту на суму 26000 доларів США00 центів. Судом встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язання між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за виконання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в даному кредитному договорі. Судом встановлено, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21.05.2018 р., ані [PERSON] , ані [PERSON] в апеляційному порядку не оскаржували. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підписанням договору Позичальник засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитування, а також письмовим повідомленням останнього про умови кредиту. Крім цього, відповідно до пункту 8.2 Кредитного договору, підписання договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Тобто, в даному випадку не порушене жодне право відповідача, оскільки він мав змогу ознайомитись із всіма умовами оформлення кредитного договору попередньо, до підписання цього договору. Позичальник підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Ніяких застережень або зауважень з боку позичальника, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договоу під час його підписання, не надано. Споживач мав право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин, перебіг даного строку розпочинається з моменту вручення споживачеві примірника укладеного договору, однак цього позичальником зроблено не було. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України формації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Взаємні права та обов`язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку відповідача був добровільним. Кредитний договір підписаний його сторонами без зауважень, без застережень. Відповідно до ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, яка забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Як вбачається з тексту договору про надання кредиту, в ньому викладені всі істотні умови, у тому числі погашення кредиту, сплати відсотків, обов`язки та права позичальника та банка, відповідальність сторін, в тому числі у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за договором. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з положень ст. 1054, ст. 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. Так, підписанням договорів [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що ознайомлені у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Взаємні права та обов`язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним. Таким чином, АТ «УкрСиббанк» дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Судом встановлено, що вищезазначені кредитні договори , укладено та підписано сторонами в ідентичних екземплярах відповідно до кількості підписантів, тому при зверненні до суду з позовом, нічого не заважало позивачу надати оригінали документів, вказаних в клопотанні про витребування доказів. Судом встановлено, що на даний час зобов`язання позичальника за кредитним договором в повному обсязі виконані, що підтверджує завірена довідка - розрахунок заборгованості станом на 21.11.2022р., за кредитним договором №26-4L105-2005R (в САП №10104971000) від 12.05.2005р.(ас.136-147, том 1). Нормами ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 3, 4 ст. Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 26.04.2023р. від відповідача надійшла заява, в якій він просить суд застосувати строк позовної давності, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України. Початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст. 261 Цивільного кодексу України, відповідно до якої строк позовної давності починає сплавати з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Спірний договір іпотеки було укладено між позивачем та відповідачем 12.05.2005р. Отже, саме з цієї дати позивач мав можливість дізнатися про порушення свого права. Таким чином, строк позовної давності відповідно сплинув 12.05.2008р. Позивач звернувся із позовом до суду в жовтні 2021р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності, що відповідно до вимог пункту 4 статті 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові. За таких обставин, в позові слід відмовити. Судові витрати покласти на позивачів.

Outcome: dismissed