Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 22200 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., судовий збір в розмірі 908 грн., та витрати на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3500 грн. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Позивачу на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій він постійно проживає. Над квартирою позивача розташована квартира [ADDRESS] , яка належить відповідачу. 12.03.2021 відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, мешканцями квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу, що було зафіксовано комісією дільниці №14 КП «Жилкомсервіс» в складеному акті №70/03/21 від 12.03.2021, в якому зазначено, що ймовірною причиною залиття квартири [ADDRESS] є необережне ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до внутрішньо-квартирних систем водопостачання та водовідведення. Таким чином, залиття квартири позивача відбулось з розташованої вище квартири, яка належить відповідачу через недбале ставлення до технічного стану інженерних комунікацій та необережне поводження з ними мешканців вказаної квартири. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 22200 грн. Позивач звертався до відповідача щодо відшкодування завданих збитків, проте вимоги були залишені без задоволення, що стало підставою для звернення до суду. Також внаслідок залиття квартири позивачу була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 20000 грн., що відповідає завданим йому стражданням у зв`язку з втратою нормальних житлово-побутових умов. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, від представника позивача адвоката Царьова Р.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, в тому числі і на сайті Судової влади України, причину не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 31.03.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. 05.04.2021 судом здійснено електронні запити з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача та позивача, відповіді на які надано 05.04.2021. 05.04.2021 судом надано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надійшов до суду 19.04.2021. Ухвалою судді від 29.04.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та постановлено здійснювати виклик відповідача також через офіційний сайт Судової влади України. 24.09.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 29.09.2021 заяву про забезпечення позову повернено заявнику. 23.10.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою суду від 27.10.2021 заяву про забезпечення позову задоволено частково. 22.11.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою суду від 01.12.2021 заяву про забезпечення позову задоволено частково. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, в якій позивач зареєстрований та мешкає. 12.03.2021 відбулось залиття квартири позивача, про що комісією складено Акт №70/03/21 про залиття квартири [ADDRESS] від 12.03.2021, затвердженого начальником дільниці №14 КП «Жилкомсервіс», з якого вбачається, що комісія в складі інженера дільниці №14 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] , майстра дільниці Київського району КП «Харківводоканал», провели обстеження квартири [ADDRESS] , та встановила що, при обстежені з`ясовано, що у квартирі [ADDRESS] спостерігаються сліди залиття: в коридорі та кухні на натяжній стелі (включно з місцями розташування електричних ламп та на фрізах) у вигляді плям рудого кольору та здуття; на підлозі спостерігається здуття ламіната приблизною площею 1,5 кв.м.; в одній із житлових кімнат в куті на стіні та під стелею приблизною загальною площею до 2 кв.м. При обстеженні електромережі встановлено, що на кухні не працює освітлення та розетки. Зі слів мешканців кв. [ADDRESS] вода, внаслідок даного залиття, спостерігалась на підлозі в коридорі та на кухні. Для з`ясування причин залиття квартири [ADDRESS] обстежити вище розташовану квартиру [ADDRESS] не було можливості у зв`язку з відсутністю мешканців квартири [ADDRESS] . Ймовірною причиною залиття квартири [ADDRESS] є необережне ставлення вище розташованої квартири [ADDRESS] до внутрішньо-квартирних систем водопостачання та водовідведення. Станом на 12.03.2021 звернень до дільниці №14 КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківводоканал» щодо ремонту аварійної небезпеки трубопроводів вказаних систем водопостачання та водовідведення від мешканців вказаних квартир не надходило. З цього приводу, суд зазначає, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Також залиття квартири позивача мали місце 22.04.2019 та 24.06.2019 з вище розташованої квартири, що підтверджується складеними актами наданими до суду. Відповідно до наданого до суду звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику майна №У103/21 від 19.03.2021 виготовленого ТОВ «Проексперт», вартість матеріального збитку, завданого власнику майна на дату оцінку 12.03.2021 у результаті залиття складає 22200 грн. За виготовлення вказаного звіту позивачем сплачені кошти в розмірі 3500 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.03.2021, квартира [ADDRESS] , починаючи з 24.05.2017 належала на праві власності [PERSON] , тобто відповідачу по справі до 07.09.2021, а після 07.09.2021 право власності на вказану квартиру зареєстровано за іншою особою. За вказаних обставин, квартира [ADDRESS] на момент залиття квартири позивача належала на праві власності відповідачу по справі. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 8, 9 частини другої статті 19\~ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин першої та другої\~статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи. Факт наявності шкоди майну позивача підтверджується належними та допустимими доказами, позивачем доведено та обґрунтовано розмір спричиненої майнової шкоди. У свою чергу відповідачем, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявлялось та не надавалось доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди. Більше того, відповідачем не надано доказів, що свідчать про відсутність його вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано розмір такої шкоди. Наданий позивачем акт відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. З врахуванням обставин даної справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 22200 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з такого. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини 1, 2\~статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті (частина 1\~статті 1167 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі; зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди; у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи; гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості; по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: "під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди". Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовано усуненнями наслідків залиття майна, яке сталось внаслідок вини відповідача. Тобто, ці позовні вимоги заявлено на підставі пункту 3 частини 2\~статті 23 ЦК України, згідно з якими моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини 3\~статті 23 ЦК України). З урахуванням обставин справи, які встановлено судом, суд, з огляду на наведені вище критерії, та враховуючи страждання та переживання позивача, вважає, що розумним і справедливим буде присудження позивачу на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в цій частині. Витрати позивача на виготовлення звіту у сумі 3500 грн. за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та відшкодовуються за рахунок відповідача. Питання про розподіл витрат на правничу допомогу не розглядається відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial