Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 27.01.2022-100005404 від 27.01.2022 року у розмірі 17 000, 00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.01.2022 року між [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №27.01.2022-100005404, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 10 000,00 грн., строком на 42 дні з дня його надання, з фіксованою процентною ставкою «Економ» у розмірі 2, 00 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ», фіксованою процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 3,00 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови кредитного договору в результаті чого станом на 23.05.2024 рік має прострочену заборгованість у розмірі 17 000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в справі. Ухвалою суду від 30.05.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 17.06.2024 року через систему Електронного суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , який не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку); яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Крім того, перевіряючи Властивості документа «Кредитний договір [PERSON] », прикріпленого до Позовної заяви в «Електронному суді», встановлює, що інформацію про дату створення файлу було видалено, а сам файл змінено 22.05.2024 року, тобто за два дні до дати подання позовної заяви. Задається питанням, чи не були дані документи виготовлені Позивачем спеціально для подання до суду з метою стягнення заборгованості з нього. Акцентує на тому, що самого Договору № 27.01.2022-100005404 від 27.01.2022 року про споживчий кредит матеріали справи не містять. Вказує, що умовами Кредитного договору чітко визначено, що Кредитодавець має підтвердити факт видачі кредиту Позичальнику шляхом надання виписки з власного поточного рахунку, а тому Відповідач заперечує отримання кредитних коштів від Кредитодавця ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», бо матеріали справи не містять виписки з поточного рахунку Кредитодавця на підтвердження списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця. Позивач долучив до Позовної заяви Квитанцію LIQPAY, однак, на його думку, така квитанція не може сама по собі бути належним і допустимим доказом списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця. Додає, що Договір № 27.01.2022-100005404 від 27.01.2022 про споживчий кредит і саме від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», а платник взагалі вказаний російською «Быстрый кредит» та не має спільного із назвою ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР». Відповідач заперечує отримання кредитних коштів від Кредитодавця ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР». Також надсилає на адресу суду заяву про розгляд справи без участі на основі наявних матеріалів справи через підсистему «Електронний суд», у якій повторно просить відмовити у задоволенні позову щодо нього. 24.06.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду надійшла відповідь на відзив від представника Позивача - [PERSON] , в якій вона наполягає на задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи наступне, що 27.01.2022 року між [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №27.01.2022-100005404. Кредитний договір N? 27.01.2022-100005404 підписаний відповідачем електронним підписом. З вказаного договору вбачається підписання його сторонами. Зокрема, підпис відповідача підтверджується зазначенням з договорі одноразового ідентифікатора «J116», який був використаний відповідачем для підписання такого кредитного договору. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують ту обставину, що відповідач не підписував кредитний договір. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв?язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на вебсайті товариства проведена відповідно до закону, оскільки відповідач передав кредитору персональні дані паспорта, ідентифікаційного номера, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, адресу електронної пошти. На противагу, доводить, що Відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківський рахунок, що підтверджується квитанцією ID платежу: 1896850962. Додатково Позивачем направлено запит до ПАТ КБ «Приват Банк», станом на дату подання відзиву відповідь не отримано. Після отримання буде додатково надано до суду. Також звертає увагу суду, що доказів протилежного, відповідачем не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов?язком.Отже, внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору відповідача наявна заборгованість в сумі в сумі 17 000 грн, зокрема заборгованість за основною сумою боргу 10 000 гривень, заборгованість за відсотками 7 000 грн. . Відповідач не надав власного розрахунку процентів за користування кредитними коштами. Розрахунок заборгованості по кредитному договору N? 27.01.2022-100005404 від 27.01.2024 здійснювався наступним чином. 10 0000 грн. (сума виданих кредитних коштів) * 2% (Ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ") та дорівнює 2 800,00 грн. 10 000,00 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 8400 грн. Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт": Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 дні. Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 2 800,00 + 8400 = 11 200 грн. У зв?язку з введенням воєнного стану на території України відповідно до указа Президента N? 64/2022 від 24.02.2024 останній день нарахування відсотків 23.02.2024 року. Відповідно сума нарахування відсотків складає 7 000 грн. Тобто кількість днів користування за ставкою стандарт замість 28 днів склала 14 днів 10 000,00 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 4200 грн. Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 2800 + 4200 = 7000 грн. Період нарахування зазначено в довідці розрахунку, що міститься в матеріалах справи. 24.06.2024 року також надійшли додаткові пояснення у справі від представника позивача - [PERSON] , в яких прикріплена відповідь ПАТ " КБ "Приват Банк" на запит позивача, щодо перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією ID платежу: 1896850962. Доказів протилежного, відповідачем не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов?язком. Додатково долучає докази направлення та отримання відповіді на відзив Відповідачем. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Суд встановив, що 27.01.2022 року [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 27.01.2022-100005404 . Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору від 27.01.2022 року № 27.01.2022-100005404, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення). Матеріалами справи підтверджено, що, 27.01.2022 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] строком на 42 дні уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі на суму 10 000,00 грн. Відповідно до умов Кредитного договору (оферти) кредит надається на наступних умовах: сума кредиту: 10 000,00 грн.; строк на який надається кредит: 42 дні з дня його надання; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі черговий кредит); спосіб надання кредиту: на банківський рахунок споживача, тобто безготівковим шляхом, процентна ставка, відсотків річних: 730,00 %; тип процентної ставка: фіксована; неустойка: 200 грн.; загальні витрати за кредитом: 2 800, 00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 18 400, 00 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних: 75 979,00 %. Для підтвердження та укладання договору відповідачу надіслано за допомогою смс код J116. З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №27.01.2022-100005404 від 27.01.2022 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним м договором складає: 10 000 грн. основний борг, 7 000 грн. проценти, разом: 17 000 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 27.01.2022 по 09.03.2022. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Згідно з положеннями статті12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом враховано відзив відповідача [PERSON] , однак окрім цитування норм матеріального та процесуального права, жодних доказів на спростування обґрунтувань позову суду не надано. Із змісту відзиву вбачається, що відповідач [PERSON] заперечує підписання будь-яких документів одноразовим ідентифікатором та отримання коштів від ТОВ «Споживчий центр», але матеріали додатків позовної заяви містять підтвердження підписання одноразовим ідентифікатором, а також представник позивача в додаткових поясненнях долучає відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит ТОВ «Споживчий центр» № б/н від 18.06.2024 року із якої вбачається, що кошти в розмірі 10 000 грн. дійсно були перераховані на рахунок Відповідача 27.01.2022 року о 19:12, тому суд критично оцінює зазначене відповідачем. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних інтересів ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий Центр» не повернуті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором № 27.01.2022-100005404 від 27.01.2022 року у розмірі 17 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 2ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved