Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

До Придніпровського районного суду міста Черкаси в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулась представник адвокат Соколишина Л.Б., в якому просила стягнути з ПП «Надія» на їх користь моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн. кожному з позивачів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.11.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.1989. За час шлюбу у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] одружилась 16.08.2016 року та отримала прізвище « [PERSON] ». Усе життя діти зростали у атмосфері миру та любові, а також батько виховував їх у взаємоповазі один до одного. [PERSON] 11.05.2017 розпочав працювати у ПП «Надія» електрозварювальником 5 розряду. 08.09.2021 на [PERSON] , під час виконання ним будівельних робіт на будівельному майданчику, впала бетонна плита і привалила його. На місце було викликано швидку допомогу, яка його забрала до лікарні, де він і помер внаслідок отриманих травм. Смерть батька завдала дітям невимовних моральних страждань, внаслідок чого життя розділилось на до і після, закінчились сімейні вечорі, спільні розмови, спілкування дітей та онуків з батьком та дідом. За даним фактом 08.09.2021 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 272 КК України. На даний час досудове розслідування триває. Згідно Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія» від 30.08.2022, складеного комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, нещасний випадок, що стався з [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Як зазначено у Акті, електрозварник [PERSON] , 08.09.2021, згідно графіку роботи, своєчасно прибув на робоче місце на будівельний майданчик по [ADDRESS] де переодягнувся у спеціальний одяг та взуття. На будівельному майданчику близько восьмої години виконавець робіт ПП «Надія» [PERSON]. поставив завдання бригаді у складі [PERSON] , бетоняра [PERSON] , тесляра [PERSON] , кранівника [PERSON] продовжувати роботу по огородженню будівельного майданчику. Ознайомив їх з технологічною картою та процесом монтажу залізобетонних плит, провів інструктаж працівникам, наголосивши щоб звертали увагу на монтажні петлі та закладні деталі. На спланованій ділянці майбутньої огорожі [PERSON] зробив розмітку місць встановлення фундаментів забору і бригада приступила до роботи. Для монтажу паркану бригада використовувала стандартні залізобетонні конструкції. Для з`єднання закладних деталей залізобетонних плит з закладними деталями стовпів бригада використовувала прокат арматурний, призначений для армування звичайних і попередньо напружених залізобетонних конструкцій. Зварювальні роботи виконував [PERSON] Переміщення елементів огорожі здійснювалося за допомогою гусеничного крану МКГ-25.01А, заводський [NUMBER]. Якість виконаних монтажних робіт протягом робочого дня періодично контролював [PERSON] . Протягом робочого дня працівниками було змонтовано 5 секцій огорожі. В кінці робочого дня [PERSON] було прийнято рішення по встановленню шостої секції огорожі, після чого він відбув з місця виконання робіт до вагончика охорони, а потім на автомобілі залишив будівельний майданчик. Близько 16 години 40 хвилин кранівник [PERSON] підвів залізобетонну плиту до стійок огорожі. [PERSON] дав команду кранівнику що він приступає до зварювання монтажних елементів огорожі. Закріпивши плиту в двох місцях, знизу плити та в одному зверху, [PERSON] повідомив кранівника, що ним здійснено приварювання плити огорожі та дав команду кранівнику [PERSON] опускати гак крана для від`єднання строп. Знявши стропи з монтажних петель плити [PERSON] знаками просигналізував кранівнику [PERSON] що робота крана завершена. [PERSON] відігнав кран на місце стоянки та пішов переодягатися в побутове приміщення. [PERSON] сказав [PERSON] та [PERSON] щоб ті прибирали землю з тротуару, а сам приступив до подальшого закріплення залізобетонної плити. Через деякий час, в результаті охолодження і впливу навантаження плити, на не якісно виконаному зварному шву верхньої закладної деталі, утворилась тріщина. Залізобетонна плита втратила рівновагу і впала на землю провернувшись на нижніх закладних деталях. [PERSON] та [PERSON] почули глухий звук, обернулися лицем до огорожі і побачили що залізобетонна плита огорожі впала, а [PERSON] ніде не видно. Підбігши до плити [PERSON] та [PERSON] побачили, що [PERSON] знаходиться під плитою. Щоб вивільнити [PERSON] вони спробували вручну підняти плиту але не змогли та почали кликати на допомогу. [PERSON] помітивши метушню біля огорожі завів гусеничний кран та підігнав його до огорожі. [PERSON] та [PERSON] застропували залізобетонну плиту. За допомогою крану плиту, припиняли та закріпили. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] почали надавати допомогу потерпілому. Охоронник викликав швидку допомогу. [PERSON] зателефонував [PERSON] та повідомив про нещасний випадок із електрозварником [PERSON] . Про настання нещасного випадку було повідомлено керівника підприємства та службу охорони праці. Каретою швидкої медичної допомоги [PERSON] було доставлено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де він і помер. Основною причиною нещасного випадку у Акті зазначено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, конструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, ладнання, устаткування тощо. Супутніми, зокрема, незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу тощо. Як встановлено з Акту порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці допустили директор, головний інженер, начальник дільниці, виконавець робіт ПП «Надія» та [PERSON] . Порушення допущені [PERSON] не є основними причинами нещасного випадку на виробництві та не можуть бути підставою для відмови у стягненні моральної шкоди. Згідно акту нещасний випадок, що стався з батьком позивачів визнано пов`язаним з виробництвом і такий акт є доказом вини власника підприємства. Між смертю батька позивачів, який працював на підприємстві відповідача та нещасним випадком, що стався на виробництві, наявний причинний зв`язок, що передбачає право позивачів, як дітей померлого, на відшкодування їм моральної шкоди. Смерть [PERSON] завдала позивачам хвилювань та моральних страждань. Просить врахувати тривалість маральних страждань позивачів, які є довічними, оскільки батька вже не вернути. З часу смерті батька діти втратили можливість відчувати себе дітьми, онуки будуть зростати без діда. Враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який позивачі відчувають від загибелі батька, просить стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. на кожного позивача. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацькій Н.М. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача адвоката Барілова С.А. 05.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволені позивних вимог. У відзиві серед іншого зазначив, що згідно висновку експерта № 05-3-08/3001 від 23.09.2021 в крові трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт у кількості 1,64 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб. Згідно Висновку Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 в ПП «Надія», основною причиною нещасного випадку зазначено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо. Супутніми: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу, алкогольне, наркотичне, токсикологічне сп`яніння. Таким чином, висновки, зазначені в Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, не відповідають матеріалам та обставинам справи, тому ПП «Надія» вважає, що вказаний Акт є недопустимим та недостовірним доказом і не може бути прийнятий до уваги судом. Вважають, що ступінь вини відповідача можливо встановити за результатами кримінального провадження № 12021250310002460 від 08.09.2021 за ч. 2 ст. 272 КК України, досудове розслідування якого на даний момент триває. Враховуючи результати огляду місця нещасного випадку та свідчення безпосередніх свідків, ПП «Надія» вважає, що вищевказана подія сталася з причини неякісної сварки з`єднань конструкції залізобетонної огорожі, що спричинило падіння плити, а також порушення трудової дисципліни потерпілим, а саме вживання ним на робочому місці алкоголю. Таким чином, ПП «Надія» вважає, що позивачами не доведено вину відповідача у настанні нещасного випадку, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. На адресу суду 12.12.2022 від представника позивачів адвоката Соколишиної Л.Б. надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що стан алкогольного сп`яніння загиблого не є підставою для відмови у стягненні моральної шкоди, а лише враховується при визначені її розміру. Крім того, згідно п. 3.6 Посадової інструкції виконавця робіт, затвердженої директором ПП «Надія» 30.12.2020 виконроб має право відстороняти від роботи робітників, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а згідно п. 3.7 Посадової інструкції начальника будівельної дільниці віднесено: «не допускати до роботи осіб, що знаходяться у стані алкогольного сп`яніння». Тому, саме посадові особи підприємства допустили безвідповідальність не відсторонивши загиблого від виконання робіт у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що сам по собі факт знаходження [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння є лише супутньою причиною нещасного випадку на виробництві. Основними ж причинами нещасного випадку стало саме неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо, забезпечення яких покладено саме на посадових осіб підприємства. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія», складеним 30.08.2022 комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, підтверджено, що нещасний випадок, що стався з [PERSON] є пов`язаним з виробництвом. Ухвалою суду від 24.10.2023 було поновлене провадження у справі, яке ухвалою суду від 21.12.202 зупинено до набрання законної сили рішенням по справі Приватного підприємства «Надія» до Упраління держпраці у Черкаській області про визнання недійсним акту розслідування нещасного випадку, яка розглядається в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.02.2024 з занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачів адвокат Соколишина Л.Б. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Барілов С.А. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Звернув увагу на те, що у крові померлого виявлено спирт, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Суд, заслухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.11.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.1989. Батьком позивача [PERSON] , 1990 року народження, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.09.1990, зазначений [PERSON] . Батьком позивача [PERSON] , 1996 року народження, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.09.1990, зазначений [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.08.2016 серії [NUMBER] позивач [PERSON] одружилась 16.08.2016 року та отримала прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження ВІД 03.09.1992 серії [NUMBER] батьком [PERSON] зазначений [PERSON] . Як вбачається, з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.09.2021 [PERSON] помер [INFO] . Також установлено, що за життя [PERSON] працював у ПП «Надія» електрозварювальником 5 розряду. Згідно з Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія» від 30.08.2022, складеним комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, нещасний випадок, що стався з [PERSON] пов`язаний з виробництвом. Основною причиною настання нещасного випадку зазначено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, конструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, ладнання, устаткування тощо, супутніми - незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу; алкогольне, наркотичне, токсичне сп`яніння. Особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці визнано директора ПП «Надія» Саркісян А.А., заступника директора з питань будівництва-головний інженер ПП «Надія» Сандул С.В., начальника дільниці ПП «Надія» Чупилка М.І., виконавця робіт ПП «Надія» [PERSON]., а також електрозварювальника ПП «Надія» [PERSON] Пунктом 7 Акту встановлено, що нещасний випадок з з [PERSON] пов`язаний з виробництвом. Згідно п. 5 Акту основна причина нещасного випадку: неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування, супутніми причинами зазначено: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу, алкогольне наркотичне токсичне сп`яніння. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено частиною 4 статті 43 Конституції України. Частиною першою статті 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України. У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Позивачі, в інтересах яких діє адвокат Соколишина Л.Б., звертаючись до суду з позовною заявою, посилаються на те, що отримали моральну шкоду у зв`язку з тим, що смерть батька завдала їм- дітям невимовних моральних страждань, внаслідок чого життя розділилось на до і після, закінчились сімейні вечорі, спільні розмови, спілкування дітей та онуків з батьком та дідом. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави- наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом чи іншим ушкодження здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) , а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Ця норма матеріального закону не містить посилання на наявність вини у заподіянні вказаної шкоди. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали окремо з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 р. № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України ( для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого нещасним випадком, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності причинного зв`язку між смертю та нещасним випадком, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. В даному випадку суд вважає, що, відповідач Приватне підприємство «Надія» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачам по справі, оскільки у зв`язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку, який стався на підприємстві відповідача, вони перенесли моральні страждання, які полягають у душевних та психічних стражданнях, зміни психологічного стану, що призводять до порушення звичного ритму та способу життя. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Виходячи з встановлених обставин справи, ураховуючи ступінь вини відповідача в настанні нещасного випадку внаслідок, якого загинув батько позивачів, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачів, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який мають позивачі від загибелі батька, характер немайнових витрат, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачів слід стягнути моральну шкоду у розмірі 150000 грн на кожного з позивачів, оскільки цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивачів та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілих. Водночас суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо відсутності вини підприємства у настанні нещасного випадку, оскільки допущені загиблим порушення та ступінь його вини у настанні нещасного випадку є супутніми та не основними підставами настання нещасного випадку. Ураховуючи викладене, оскільки вимога позивача про стягнення моральної шкоди судом задоволена, суд вважає необхідним із відповідача ПП «Надія» стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень як за вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою. На підставі викладеного,

Outcome: approved