Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2012 розірвано. У даному шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2012 було стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн, щомісячно, який в подальшому рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.04.2019 був збільшений на тверду грошову суму в розмірі 1\~500 грн, щомісячно. Разом з тим, з часу присудження аліментів загальний мінімальний рівень державних гарантій щодо матеріального забезпечення на одну дитину віком від 6 до 18 років зріс майже на 45 %. Крім того, на даний час розмір аліментів, які вона отримує на утримання доньки є недостатнім для забезпечення її всебічного та гармонійного розвитку, оскільки ледь покривають лише її базові потреби. Водночас, їхня з відповідачем дочка є особою з інвалідністю та їй постановлено діагноз атопічний дерматит у важкі формі з безперервно рецидивуючим перебігом, і від останнього часу присудження судом розміру аліментів, стан здоров`я доньки суттєво погіршився, у зв`язку з чим значна сума коштів йде на періодичне лікування дитини, Також, з 01.09.2023 дочка стала студенткою денної форми навчання Приватного фахового навчального закладу «Медичний коледж», і на даний час навчається на першому курсі вказаного освітнього закладу на платній формі навчання, при цьому їй не нараховується та не виплачується стипендія. В свою чергу, відповідач не надає жодних додаткових коштів для оплати навчання неповнолітньої доньки. Крім того, на даний час за відповідачем рахується заборгованість з виплати аліментів на утримання дочки, яка за період з 01.02.2022 по 02.04.2024 становить 18\~444,15 грн, відтак позивач вважає, що відповідач повинен сплатити їй неустойку за прострочення сплати аліментів, яка відповідно до розрахунку здійсненого позивачем у відповідності до постанови Верховного суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 становить 18\~444,15 грн. На підставі викладеного позивач просить суд: збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.04.2019 у справі № 607/4880/19, присудивши до стягнення з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] в її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, за період з 01.02.2022 по 02.04.2024, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 18\~444,15 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, щодо постановлення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. Зокрема, відповідач [PERSON] повідомлявся судом про розгляд справи за номером його мобільного телефону, а також шляхом розміщення оголошення\~про виклик\~останнього до\~суду через офіційний веб-сайті судової влади України. Крім того, судом додатково надсилались повістки про виклик до суду на поштову адресу за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] . Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечила позивачка. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.04.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області України. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2012 у справі № 1915/9595/2012, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісяця, починаючи з 07.06.2012 і до повноліття дитини. З Єдиного державного судових рішень судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.04.2019 у справі №\~607/4880/19, змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2012 оку, із 400 грн щомісячно до 1500 грн щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю, що вбачається з медичного висновку № 271 про дитину інваліда до 18 років виданого 27.09.2022 Лікарсько-консультативною комісією КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня». Як вбачається з виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 503 виданої 20.08.2020 КНП «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» ТОР, [PERSON] , [INFO] з 2008 року хворіє на атопічний дерматит. Важка форма. Безперервно рецидивуючий перебіг. У період з 06.07.2022 по 15.07.2022 та з 12.01.2023 по 20.01.2023 [PERSON] , [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» з діагнозом: Атопічний дерматит, безперервно рецидивуючий, резистентний лікування. Функціональна диспепсія, що вбачається з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 818-с від 15.07.2022, № 61-с від 20.01.2023. Відповідно до договору № 039620 про надання освітніх послуг між закладом фахової перед вищої освіти та фізичною особою від 01.09.2023, укладеного між Приватним фаховим навчальним закладом «Медичний коледж» та вступником [PERSON] та її законним представником [PERSON] , заклад бере на себе зобов`язання: зарахувати вступника на навчання на перший курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття фахової передвищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «Лікувальна справа» (галузь знань 22 Охорона здоров`я) за спеціальністю 223 Медсестринство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра на основі базової загальної середньої освіти, термін навчання 3 роки 10 місяців; забезпечити створення належних умов для дотримання правил і норм охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії відповідно до законодавства. Освітньо-професійна програма є акредитованою строком до 01. 07. 2026. За умовами п. п. .3, 4 Договору, загальна вартість освітньої послуги за 1 рік навчання складає 33 000 грн, 16 500 грн за один семестр. Замовник вносить плату щосеместрово, безготівково не пізніше ніж: - за перший семестр навчального року протягом 5 днів після підписання угоди, у подальшому: за перше півріччя навчального року - до 1 жовтня поточного року, - за друге півріччя навчального року - до 1 лютого поточного року, До матеріалів справи позивачем долучено квитанції АТ КБ Приватбанк від 21.07.2023 та 15.01.2024 про оплату за навчання [PERSON] по 16\~500 грн. Згідно довідки № 59 від 06.03.2024 виданої Приватним фаховим навчальним закладом «Медичний коледж», [PERSON] є студенткою І курсу на основі базової загальної середньої освіти Приватного фахового навчального закладу «Медичний коледж» І-ІІ рівня акредитації платної форми навчання за спеціальністю «Піклувальна справа», денної форми навчання, терміном навчання з 01.09.2023. Стипендія не нараховувалась. Відповідно до довідки про доходи № 10 від 05.03.2024 виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] за період вересень 2023 лютий 2024 за основним місцем роботи Адміністратор, отримала заробітну плату у розмірі 40\~106,67 грн. Як вбачається із сформованого Ярмолинецьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому району Хмельницької області, розрахунку заборгованості із сплати аліментів №25.15-21/19289 від 03.04.2024 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 607/4880/19 від 26.04.2019, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 03.04.2024 становить 18 513,15 грн. За період з 01.02.202 по 01.04.2024 суми, яка підлягала сплаті: - за лютий 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за березень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за квітень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 3947,85 грн; - за травень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 1500 грн; - за червень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за липень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за серпень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за вересень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за жовтень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за листопад 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за грудень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за січень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за лютий 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за березень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за квітень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за травень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за червень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за липень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за серпень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за вересень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за жовтень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за листопад 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 8000 грн; - за грудень 2023 року 1500 грн - сплачено боржником 2000 грн; - за січень 2024 року 1500 грн - сплачено боржником 3000 грн; - за лютий 2024 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; - за березень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 4000 грн; - за квітень 2022 року 1500 грн - сплачено боржником 0 грн; Відтак загальна сума заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.02.2022 по 01.04.2024 становить 18\~444,15 грн. Сплачено боржником за вказаний період 22\~447,85 грн. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27.02.1991, державиучасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Державиучасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 у справі №459/2181/17. При цьому, у цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. За таких обставин лише значне покращення матеріального стану відповідача порівняно із минулим часом є підставою для збільшення розміру аліментів, яке підлягає встановленню на підставі вказаних норм закону. Визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.05.2019 розмір аліментів 1500 грн, щомісячно позивач вважає недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення. Разом з тим, позивач не надала суду жодних доказів того, що матеріальне становище відповідача значно покращилось порівняно із часом коли були присуджені аліменти, а також не надала суду доказів того, що відповідач працює офіційно чи неофіційно. Водночас, суд бере до уваги, що спільна дочка [PERSON] та [PERSON] проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, при цьому дочка є дитиною інвалідом до 18 років та періодично проходить лікування у лікувальному закладі, а сума стягуваних в користь позивача аліментів на даний час не забезпечує належного матеріального утримання дитини, оскільки, в силу свого віку, дочка сторін [PERSON] , [INFO] потребує більших витрат на її утримання, розвиток, освіту та лікування. При визначенні розміру збільшеного розміру аліментів суд виходить з того, що після ухвалення попереднього рішення суду про збільшення розміру аліментів змінився прожитковий мінімум для дітей, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів вочевидь не відповідає вимогам законодавства. Так державою, при встановленні розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку визначена чітка градація дітей до 6 років та дітей з 6 до 18 років, з якою пов`язано збільшення розміру прожиткового мінімуму. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (другий абзац ч.2 ст.182 СК України). Прожитковий мінімум це показник, який використовується у розрахунках різних соціальних виплат, наприклад пенсій, допомоги по безробіттю, аліментів. Одночасно це вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності. Чільні положення, що визначають порядок формування споживчого кошика і використання прожиткового мінімуму, встановлені Законом України «Про прожитковий мінімум» №966-XIV від 15.07.1999. Відповідно до ст. 7 Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років, з 1 січня встановлений у розмірі 3196,00 грн, що на думку суду, відповідає критеріям законності та розумності, при визначенні розміру аліментів у даному випадку. Відтак, суд вважає справедливим збільшити розмір аліментів, що стягуються задля забезпечення належного утримання та розвитку дитини, а тому у цій частині позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.04.2019 у цивільній справі № 607/4880/19 та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій суму в розмірі 3196 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. З приводу дати з якої необхідно стягувати аліменти, то суд зазначає, що відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , слід саме з дня набрання даним рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України). Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і не договірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 СК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що: - загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; - положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; - в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; - при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21. Згідно із частиною четвертою статті 155\~СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (ч. 4 ст. 71 цього Закону). У ч. 8 ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст.\~196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1\~ст. 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, від 03.04.2019 №\~333/6020/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 в справі № 569/14819/19. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України\~якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 в справі № 569/14819/19, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] неустойку за\~прострочення сплати\~аліментів за період з 01.02.2022 по 02.04.2024 у розмірі 18\~444,15 грн. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем у позовній заяві здійснено власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно з яким загальна сума нарахованої неустойки (пені) за період з лютий 2022 року по березень 2024 року становить 91\~000,46 грн, однак з врахуванням позиції Верховного суду викладеної в постанові від 19.01.2022 у справі №711/679/21 позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 18\~444,15 грн, що дорівнює ста відсоткам сукупного розміру заборгованості за період, на який нараховується неустойка. Судом перевірено зазначений розрахунок та суд вважає такий розрахунок достовірним, арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не надав суду доказів на спростування доводів позивача та не спростував поданий позивачем розрахунок. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов у цій частині підлягає до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 01.02.2022 по 02.04.2024 у розмірі 18\~444,15 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: partial