Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

15.04.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.03.2022 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем у Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №39. Від шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем повністю припинилися, підставою стали постійні сварки. Деякий час позивач намагався налагодити їх відносини, але ні до чого доброго це призвело. У січні 2024 року дружина зібравши свої речі, переїхала проживати за місцем своєї реєстрації. З тих самих пір шлюбні відносини припинилися повністю. Вони припинили спільне проживання та кожен веде окреме домашнє господарство. Спільно набутого майна вони не мають, виникає лише непорозуміння в нього щодо спілкування з сином. Відповідач не дозволяє йому бачитися з сином і тому він звернувся до Органів опіки і піклування про встановлення часів спілкування з сином. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] також не з`явилася у судове засідання, але надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без її участі. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 09.03.2022 року, зареєстрованому Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №39 (а.с. 2). Від шлюбних відносин мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Шлюбне життя подружжя не склалося, з січня місяця 2024 року сторони живуть окремим життям, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору, то судовий збір сплачений ним при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн. (а.с. 6), відшкодуванню на його користь не підлягає.

Outcome: approved