Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 12 січня 2019 року, під час якого народився син, [PERSON] , [INFO] , який мешкає із позивачкою. Однак на даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в недостатньому обсязі. При цьому він є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] ЗСУ, отримуючи стабільний дохід. Таким чином вважала, що боржник має можливість надавати допомогу на дитину та на її утримання. Також вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, отримуючи допомогу від держави на сина в сумі 860 грн. на місяць, внаслідок чого потребує допомоги від батька дитини на своє утримання та на утримання дитини. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивачка, [PERSON] , у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] , до судового засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши заяв про суті справи або клопотань про відкладення проведення її розгляду. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 38 від 12 січня 2019 року. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 12 січня 2022 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 36 від 12 січня 2022 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 2019 року по теперішній час разом із матір`ю, [PERSON] , в кв. [ADDRESS] підтверджується актом ТОВ «УЮТ-2011» від 15.05.2024 року, складеним на підставі свідчень сусідів по такому будинку. Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За таких фактичних обставин, виходячи з наведених норм права, суд встановив, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, яку відповідач відповідно зобов`язаний утримувати до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, маючи працездатний вік, то з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: partial