Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

12 квітня 2023 року до суду була подана дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму відшкодування шкоди у розмірі 12 305, 76 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн. Свою позовну\~заяву обґрунтовує\~тим,\~що 18.11.2019 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту СLАU № 15831, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом марки ?Smart? д/н [NUMBER] . 30.07.2020 року на перехресті просп. Академіка Палладіна та Академіка Єфремова в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ та автомобіля марки ?Меrсеdеs-Веnz? д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача. За фактом дорожньо-транспортної пригоди, відносно відповідача, за порушення правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 132553 та з іншими адміністративними матеріалами було направлено до суду для подальшого прийняття рішення. 28.08.2020\~року постановою\~Святошинського районного\~суду міста\~Києва по\~справі №\~759/13524/20,\~відповідача було\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення\~передбаченого ст.\~124\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення (порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). 03.09.2020 року до позивача звернувся [PERSON] із Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2585.20, в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 03.09.2020\~року позивач\~згідно з\~Договором страхування,\~на підставі\~Заяви,\~Страхового акту\~№ 6960\~від 03.09.2020\~року та\~Рахунку-фактури\~№ СФ-15\~282\~від 20.08.2020\~року,\~враховуючи дані\~із Звіту\~про оцінку\~КТЗ №\~01-31/08\~від 31.08.2020\~року,\~здійснило виплату\~страхового відшкодування\~в розмірі\~39\~830,\~00\~гри., що підтверджується платіжним дорученням № 3693 від 03.09.2020 року. Цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~на момент\~ДТП була\~застрахована у\~в ПрАТ ?СГ ?ТАС?\~за полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників наземних транспортних\~засобів №\~АР7395934,\~за яким\~останнє взяло\~на себе обов`язок здійснити\~відшкодування шкоди\~заподіяної третім\~особам внаслідок\~експлуатації автомобіля марки ?Меrсеdеs-Веnz? д/н [NUMBER] . Враховуючи вищевказане,\~13.10.2020\~року ПрАТ\~?СГ ?ТАС?\~здійснило страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 27 524, 24 грн. Отже,\~відповідач має\~сплатити на\~користь позивача\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди та страховим відшкодуванням ПрАТ ?СГ ?ТАС?, а саме 12 305,76 грн. =\~39\~830,00\~грн.\~ 27\~524,24 грн.,\~в якому: 39 830,00 грн. -\~фактичний розмір\~шкоди виплачений\~позивачем; 27 524,24 грн. - страхове відшкодування ПрАТ ?СГ ?ТАС?. 23 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. прийнято до провадження та призначено судове засідання на 15 вересня 2023 року. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи № 1173 від 21 листопада 2023 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Радзівіл А.Г. 22 листопада 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27 лютого 2024 року. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 18.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю ?Страхова компанія ?Віді-Страхування? був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту СLАU № 15831, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом марки ?Smart? д/н [NUMBER] . 30 липня 2020 року на перехресті просп. Академіка Палладіна та Академіка Єфремова в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ та автомобіля марки ?Меrсеdеs-Веnz? д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача. 28 липня 2020 року постановою Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/13524/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 340,00 грн. 03 вересня 2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Страхова компанія ?Віді-Страхування? звернувся [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2585.20, в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 03\~вересня 2020\~року Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю ?Страхова\~компанія ?Віді-Страхування?\~згідно з\~Договором страхування,\~на підставі\~Заяви,\~Страхового акту\~№ 6960\~від 03.09.2020\~року та\~Рахунку-фактури\~№ СФ-15\~282\~від 20.08.2020\~року,\~враховуючи дані\~із Звіту\~про оцінку\~КТЗ №\~01-31/08\~від 31.08.2020\~року,\~здійснило виплату\~страхового відшкодування\~в розмірі\~39\~830,\~00\~гри., що підтверджується платіжним дорученням № 3693 від 03.09.2020 року. Цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~на момент\~ДТП була\~застрахована у\~в ПрАТ ?СГ ?ТАС?\~за полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників наземних транспортних\~засобів №\~АР007395934,\~за яким\~останнє взяло\~на себе обов`язок здійснити\~відшкодування шкоди\~заподіяної третім\~особам внаслідок\~експлуатації автомобіля марки ?Меrсеdеs-Веnz? д/н [NUMBER] . Враховуючи вищевказане,\~13.10.2020\~року ПрАТ\~?СГ ?ТАС?\~здійснило страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 27 524, 24 грн. Отже,\~відповідач має\~сплатити на\~користь позивача\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди та страховим відшкодуванням ПрАТ ?СГ ?ТАС?, а саме 12 305,76 грн. =\~39\~830,00\~грн.\~ 27\~524,24 грн.,\~що складає: 39 830,00 грн. -\~фактичний розмір\~шкоди виплачений\~позивачем; 27 524,24 грн. - страхове відшкодування ПрАТ ?СГ ?ТАС?. 28 грудня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю ?Страхова компанія ?Віді-Страхування? була направлена Вимога про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (повторно) №15/04/8/3148-21 [PERSON] . Відповідно ч.\~1,\~\~2\~ст.\~76\~ЦПК\~України доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд встановлює\~наявність або\~відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги\~і заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення\~для\~вирішення\~справи. Ці\~дані встановлюються\~такими\~засобами: 1)\~письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами; 2)\~висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1,\~2\~ст.\~77\~ЦПК\~України належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета\~доказування. Предметом\~доказування\~є\~обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або\~мають\~інше\~значення\~для\~розгляду\~справи\~і підлягають\~встановленню при\~ухваленні\~судового\~рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1,\~2\~ст.\~80\~ЦПК\~України достатніми\~є\~докази,\~які\~у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти\~висновку\~про наявність\~або\~відсутність\~обставин справи,\~які\~входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1,\~5,\~6,\~7\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна\~сторона\~повинна\~довести ті\~обставини,\~на\~які\~вона посилається\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються\~сторонами\~та іншими\~учасниками\~справи. Доказування\~не\~може\~ґрунтуватися\~на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч.1,\~2,\~3\~ст.\~83\~ЦПК\~України сторони\~та\~інші\~учасники справи\~подають\~докази у\~справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач,\~особи,\~яким\~законом\~надано право\~звертатися до\~суду\~в\~інтересах інших\~осіб,\~повинні\~подати\~докази разом\~з\~поданням\~ позовної\~заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ст.\~1166\~Цивільного\~кодексу\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст.\~1187\~ЦК\~України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Регрес регулюється нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресата) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові. Згідно з вимогами статті 1192\~ЦК\~України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22\~ЦК\~України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993\~ЦК\~України та статті 27\~Закону\~України\~?Про\~страхування? до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191\~ЦК\~України та стаття 38 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, з одного боку, і стаття 993\~ЦК\~України та стаття 27 Закону України ?Про страхування?, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~?Про\~обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних\~транспортних\~засобів? порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993\~ЦК\~України та 27 Закону України\~?Про\~страхування? до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?. Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. Згідно зі статтею 1194\~ЦК\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993\~ЦК\~України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27\~Закону\~України\~?Про\~страхування? можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Відповідно до ст.\~1172\~ЦК\~України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved