Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області за підсудністю з Богодухівського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, в якому просить: 1) стягнути зі боржника [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4288012 від 10.06.2021 у розмірі 31336,00 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн; 3) стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позовні вимоги мотивують тим, що 10.06.2021 між позичальником, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було укладено Договір про споживчий кредит № 4288012, відповідно умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 грн, які позичальник зобов`язався повернути в строк до 10.07.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту. Пунктом 1.5.2. Договору кредиту передбачено, проценти за користування кредитом: 1056 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-/2021/43, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4288012 від 10.06.2021, що уклали ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №4288012 від 10.06.2021, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником, яким є [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31336,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 27056,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення прав вимоги на дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; заборгованість з комісії - 280,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошеннями про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 10.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4288012, відповідно до умов якого: відповідач отримав кредит в сумі 4000,00 грн.; строк надання кредиту 30 днів з 10.06.2021; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.07.2021; комісія за надання кредиту 280,00 грн., які нараховуються за ставкою 0.00 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 1056,00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5.00 % від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом; кошти надаються позичальнику шляхом перерахування коштів на картковий рахунок (а.с. 6-10). Пунктом 2.3. вказаного договору передбачені умови пролонгації строку кредитування, у т.ч. стандартної (п. 2.3.1.2). Згідно із п. 4.2., у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець, починаючи з наступного дня після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченою п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Згідно з п. 6.1 та п. 6.2 кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитних договорів або інформація з посиланням на них є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариство електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариство електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником Товариство, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. За змістом п. 6.3 кредитних договорів позичальник, приймаючи пропозицію Товариство про укладення цього кредитного договору, позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспорту споживчого кредиту та Графіком розрахунків). Відповідно до п. 6.4 та п. 6.5 Договору, укладення Товариство кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариство ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Додатком №1 до договору про споживчий кредит №4288012 від 10.06.2021, визначено Графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена позичальником до 10.07.2021. в розмірі 5336,00 грн. з яких: 4000,00 грн. сума кредиту; 280,00 грн комісія за надання кредиту: 1056,00 грн. проценти за користування кредитом. Вказані умови договору також зафіксовані у паспорті споживчого кредиту № 4288012 від 10.06.2021 та в анкеті-заяві на кредит № 4288012 від 10.06.2021. Згідно з копією довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію відповідач [PERSON] підписав кредитний договір №4288012 від 10.06.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R59986, який був відправлений 10.06.2021 на номер телефону [NUMBER] . Згідно з копією платіжного доручення від 10.06.2021 ТОВ «Мілоан», на підставі договору №4288012 від 10.06.2021, провело платіж за договором №4288012 від 10.06.2021 у сумі 4000,00 грн на картку одержувача коштів [PERSON] . 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №16/12-2021-43, копія якого наявна у матеріалах справи, згідно якого останнім за плату відступається право грошової вимоги до Боржників, в т.ч. до відповідача, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу та вигятом з нього. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, копія якого наявна у матеріалах справи, згідно з яким останньому за плату відступається право грошової вимоги до Боржників, в т.ч. до відповідача, що підтверджується реєстром боржників до договору відступлення та витягу з нього. На підставі викладеного ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на договір про споживчий кредиту № 4288012 від 10.06.2021. Отже, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] не виконав свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується Відомістю про щоденні нарахування та погашення по укладеному з [PERSON] договору № 4288012, яка складена первісним кредитором ТОВ «Мілоан» станом на 16.12.2021. З відомості вбачається, що [PERSON] отримав кредит в сумі 4000,00 грн., у встановлений договором строк не повернув, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 4000,00 грн. та нарахування процентів у сумі 27056,00 грн., за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 0,00 грн.; заборгованість з комісії - 280,00 грн. Крім того, з наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 10.03.2024 відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №4288012 від 10.06.2021 в сумі 31336,00 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 27056,00 грн., заборгованість з комісії - 280,00 грн. Наявність вказаної заборгованості зумовила звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за договором № 4288012 від 10.06.2021 про надання споживчого кредиту у розмірі 31336,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 27056,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами на дату відступлення права вимоги., заборгованість з комісії - 280,00 грн. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не оспорювалась та не спростована. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. На підставі викладеного, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 4288012 від 10.06.2021 про споживчий кредит в розмірі основного боргу у сумі 4000,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 27056,00 грн.. та заборгованості з комісії - 280,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № 0422150079 від 22.03.2024 (а.с. 1). Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як встановлено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, відповідачем клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявлено. За приписами ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду надано: договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року; прайс-лист АО «Ліга Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 року; заявку №999 від 13.03.2023 про надання юридичної допомоги; витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2023; платіжну інструкцію №413000007 від 09.02.2024. Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору). Відповідно до Заявки про надання юридично допомоги № 999 від 13.03.2023 та Витягу з акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024, адвокатським об`єднанням було надано наступні правові послуги: надання усної консультації вартістю 3000,00 грн. (витрачено 1 год.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 6000,00 грн. (витрачено 1 год.). Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правову допомогу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд стягує з відповідача понесені ним витрати по оплаті витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved