Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який в подальшому змінила та просить: визнати, що автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] був об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , в якому частки подружжя є рівними по 1/2 кожному; розподілити автомобіль «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] шляхом припинення права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] у розмірі 328203 гривні 19 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 02 червня 2019 року за актовим записом №1286 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі подружжям був придбаний автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, право власності на який зареєстровано за [PERSON] .. Зазначений автомобіль є неподільною річчю. Позивач не претендує на володіння спірним автомобілем і згодна отримати компенсацію за належну їй 1/2 його\~ частку. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з зазначеним позовом. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на первісний позов, в якому він зазначив, що позовні вимоги заявлені позивачем за первісним позовом є необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 02 червня 2019 року за актовим записом №1286 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі 10 червня 2022 року було придбано автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09 червня 2022 року. Однак, з 07 липня 2014 року, тобто до моменту укладення шлюбу, [PERSON] був власником автомобіля марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03 липня 2014 року. 23 липня 2021 року [PERSON] продав автомобіль марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] [PERSON] за 275000 гривень (10000 доларів США), що підтверджується договором купівлі-продажу №5141/2021/2695954 від 23 липня 2021 року. Вказані кошти в розмірі 10000 доларів США та також частина заощаджених [PERSON] та [PERSON] коштів за період перебування у шлюбі були використані ними для придбання автомобіля марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , вартість якого на час придбання дорівнювала 18939 доларів США. Таким чином, відповідач за первісним позовом вважає, що розмір його внеску становить 53% від загальної суми вартості спірного автомобіля та його частка у спірному майні 53/100 є його особистою приватною власністю відповідно до розміру внеску.\~ Інша частина у розмірі 47/100 вартості автомобіля марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу у рівних частках, які складають по 235/1000 кожному. Крім того, відповідач за первісним позовом зазначив, що не згоден з розміром витрат на правову допомогу, який вказала позивач за первісним позовом, оскільки він є не співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Просив зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1500 гривень. На підставі викладеного, просив у задоволенні первісного позову відмовити. Позивачем за первісним позовом [PERSON] надано суду відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що не згодна з твердженням відповідача за первісним позовом щодо розміру його частки у спільному майні подружжя з наступних підставі. Сторонами не заперечується той факт, що спірний автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] придбано в період шлюбу та він є об`єктом спільної власності подружжя. Обставина продаж відповідачем за первісним позовом автомобіля, який знаходився в його особистій власності, не перетворює спірний автомобіль в об`єкт особистої власності, навіть частково. Кошти отримані відповідачем за первісним позовом від продажу автомобіля марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] у розмірі 275000 гривень були витрачені на сімейні потреби, а на придбання спірного автомобіля витрачались накопичення подружжя. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] не надано доказів того, що під час придбання спірного автомобіля були витрачені саме кошти, отримані від продажу автомобіля марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмір 275000 гривень. Крім того, вважає розмір витрат на правову допомогу в розмірі 15000 гривень обґрунтованим та співмірним зі складністю справи. З урахуванням наведеного, просила вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі. Крім того, до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , в якому він просить: прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним; об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом; визнати, що 53/100 частки транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] є особистою приватною власністю [PERSON] ; визнати, що 47/100 частки транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , зареєстрованою в будинку [ADDRESS] , право власності на 235/1000 частин транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , зареєстрованим в будинку [ADDRESS] , право власності на 235/1000 частини транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] ; з урахуванням частки 53/100 транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , що є особистою приватною власністю [PERSON] та 235/1000 частки транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , визнати за [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , зареєстрованим в будинку [ADDRESS] , право власності на 735/1000 частини транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 5237 гривень 84 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 червня 2019 року за актовим записом №1286 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі 10 червня 2022 року було придбано автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09 червня 2022 року. Однак, з 07 липня 2014 року, тобто до моменту укладення шлюбу, [PERSON] був власником автомобіля марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03 липня 2014 року. 23 липня 2021 року [PERSON] продав автомобіль марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] [PERSON] за 275000 гривень (10000 доларів США), що підтверджується договором купівлі-продажу №5141/2021/2695954 від 23 липня 2021 року. Вказані кошти в розмірі 10000 доларів США та також частина заощаджених [PERSON] та [PERSON] коштів за період перебування у шлюбі були використані ними для придбання автомобіля марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , вартість якого на час придбання дорівнювала 18939 доларів США. Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що розмір його внеску становить 53% від загальної суми вартості спірного автомобіля та його частка у спірному майні 53/100 є його особистою приватною власністю відповідно до розміру внеску.\~ Інша частина у розмірі 47/100 вартості автомобіля марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу у рівних частках, які складають по 235/1000 кожному. Просив задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надала суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Сторонами не заперечується той факт, що спірний автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] придбано в період шлюбу та він є об`єктом спільної власності подружжя. Обставина продаж позивачем за зустрічним позовом автомобіля, який знаходився в його особистій власності, не перетворює спірний автомобіль в об`єкт особистої власності, навіть частково. Кошти отримані позивачем за зустрічним позовом від продажу автомобіля марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] у розмірі 275000 гривень були витрачені на сімейні потреби, а на придбання спірного автомобіля витрачались накопичення подружжя. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано доказів того, що під час придбання спірного автомобіля були витрачені саме кошти, отримані від продажу автомобіля марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмір 275000 гривень. Відповідно до наявних у справі допустимих доказів, з моменту укладення договору купівлі-продажу автомобіля марки «Mitsubishi L 200» до придбання спірного автомобіля марки «Kia Sportage» сплинуло майже 12 місяців, протягом яких кошти, які були отримані позивачем за зустрічним позовом були витрачені на потреби сім`ї. В судовому засіданні представник\~ позивачки [PERSON] адвокат Судаков В.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти зутрічного позову заперечував, надав заяву в якій просив подальший розгляд проводити у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] підтримує повністю, проти задоволення зустрічного позову\~ [PERSON] заперечує. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] \~ адвокат Михайлов О.А. підтримав зустрічну позовну заяву у повному обсязі, проти первісного позову заперечував, надав заяву в якій просив подальший розгляд проводити у його відсутності та у відсутності відповідача [PERSON] та у якій просив у\~ задовленні первісного позову [PERSON] - відмовити, зустрічну позовну заяву [PERSON] - задовольнити у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03 липня 2014 року, автомобіль марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] . 02 червня 2019 року за актовим записом №1286 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №5141/2021/2695954 від 23 липня 2021 року, [PERSON] продав [PERSON] автомобіль марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] за 275000 гривень. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 10 червня 2022 року, [PERSON] є власником автомобіля марки\~ «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області №31/15-257-Аз від 16 серпня\~\~ 2023 року, відповідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів 03 липня 2014 року у ВРЕР ДАІ з обслуговуванням у місті Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області, на підставі довідки-рахунок серії [NUMBER] \~ був зареєстрований автомобіль марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] та 23 липня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу укладеного у ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області вищезазначений транспортний засіб був перереєстрований за [PERSON] . Згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області №31/15-270-Аз від 21 серпня\~ 2023 року, відповідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів 10 червня 2022 року у ТСЦ №5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області на підставі договору купівлі-продажу №7268/22/1/002775 укладеного 10 червня 2022 року у ТОВ «С.П.К.М.» та договору комісії №7268/22/1/002775 укладеного 09 червня 2022 року у ТОВ «С.П.К.М.», був зареєстрований автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку експерта №006-СЕ/23 від 02 жовтня 2023 року, середня ринкова вартість автомобіля марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова\~ [NUMBER] станом на дату оцінки приймається рівною 656406 гривень 37 копійок. З довідки ТСЦ МВС №5141 від 27 січня 2024 року №31/30/5141-93-2024 вбачається, що\~ згідно облікових даних РСЦ МВС в Одеській області та Єдиного державного реєстру МВС, станом на 27 січня 2024 року: транспортний засіб марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] 03 липня 2014 року було зареєстровано за [PERSON] , [INFO] \~ на підставі довідки-рахунок серії [NUMBER] \~ від 03 липня 2014 року виданої ТОВ «АТОБІРЖА «СТАРТ»; 23 липня 2021 року автомобіль марки «Mitsubishi L 200» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] було перереєстровано на нового власника [PERSON] по договору укладеному в ТСЦ №5141/2021/2695954 за сумою 275000 гривень; транспортний засіб марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] - 09 червня 2022 року було зареєстровано на ім`я [PERSON] , [INFO] на підставі посвідчення митниці OD 5801525 від 27 травня 2022 року; 10 червня 2022 року транспортний засіб марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] було перереєстровано на нового власника [PERSON] , [INFO] за договором купівлі-продажу (СГ), виданим ТОВ «С.П.К..М.» №7268/22/1/002775 з видачею номерного знаку [NUMBER] ; вартість придбання транспортного засобу марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] за договором становить 5000 гривень. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Тлумачення частини першої статті 71 СК України свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України). У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено: « Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20))». У пункті 50 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Визначаючи перелік майна, що підлягає поділу, суд погоджується із позицією сторін, що автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] був зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] 10 червня 2022 року, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. З пояснень учасників процесу вбачається, що між сторонами склався наступний порядок користування спільним майном: автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] знаходиться у фактичному володінні та користуванні [PERSON] .. За таких обставин, враховуючи фактичний порядок володіння та користування спірним майном, суд доходить висновку про необхідність здійснення його поділу між сторонами по справі наступним порядком: розподілити автомобіль «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] шляхом припинення права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] у розмірі 328203 гривні 19 копійок. Застосований спосіб поділу спірного майна, за яким одному з подружжя виділяється окремий об`єкт майна, є найбільш прийнятним у цьому випадку, оскільки вирішує спір по суті і забезпечує кожному з подружжя можливість володіння і користування окремим, а не спільним, майном При визначенні вартості майна, що підлягає поділу та розміру грошової компенсації вартості частини спільного майна, що підлягає стягненню з\~ [PERSON] \~ на користь [PERSON] , суд виходить з висновку експерта №006-СЕ/23 від 02 жовтня 2023 року, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля марки «Kia Sportage» 2016 року випуску, номер кузова\~ [NUMBER] станом на дату оцінки приймається рівною 656406 гривень 37 копійок. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом, належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх вимог, відповідачем вказані доводи не спростовано, отже позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню. Зустрічний позов не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що\~ обставини викладені в зустрічній позовній заяві, а саме, щодо розміру внеску позивача за зустрічним позовом становить 53% від загальної суми вартості спірного автомобіля та його частка у спірному майні 53/100 є його особистою приватною власністю відповідно до розміру внеску є не доведеними та не підтвердженими належними та достатніми доказами. Відтак зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню у зв`язку із недоведеністю обставин, викладених в ній. У зв`язку з тим, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено, судові витрати стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом не підлягають. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved