Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

У листопаді 2023 року Перещепинська міська рада в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачка є матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження записані зі слів матері відповідно до ст.135 СК України. 06.10.2022 родина відповідачки була взята під соціальний супровід КУ «Центр надання соціальних послуг» ПМР. Психологом проводилась робота з [PERSON] щодо подальшого виховання дитини, в ході якої встановлено, що вагітність була небажаною та випадковою; у [PERSON] . низький рівень виховного потенціалу, має інвалідність та сама потребує сторонньої допомоги; неповнолітня одинока мати, у якої відсутні навички догляду за новонародженою дитиною, має скрутне матеріальне становище. Крім того, КУ «Центр надання соціальних послуг» було встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, зокрема, в матері спостерігається неадекватна поведінка по відношенню до своєї новонародженої дитини: спалах агресії та гнів. Відповідачка не в змозі задовольнити потреби дитини та не має ніякого бажання піклуватись про неї. Дозвілля матері загрожує життю та здоров`ю дитини, вказівки та поради не виконує, ініціативи по догляду за новонародженим не проявляє. При черговому відвідуванні родини відповідачки було виявлено, що малолітня дитина була залишена без батьківського нагляду на невизначений час в будинку, після чого малолітній [PERSON] був невідкладно вилучений членними комісії служби у справах дітей. Так, з 05 вересня 2023 року малолітній [PERSON] перебував у педіатричному відділенні, при надходженні дитина була в мокрому та брудному одязі із клінічними ознаками загального переохолодження; були виявлені ознаки занедбаності дитини (попрілості та виразки в паху і на сідницях, шкіра брудна з ознаками тривалої відсутності миття). Відповідно до рішення виконавчого комітету Перещепинської міської ради від 20.09.2023 №224, малолітнього [PERSON] було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , на період вирішення питання щодо подолання матір`ю дитини побутових проблем. Проте, [PERSON] не усвідомлює своїх помилок, не робить правильних висновків, не намагається виправитися та продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, не забезпечує дитині необхідний рівень життєдіяльності, розвитку і виховання, систематично нехтує безпекою дитини. За таких обставин, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина та стягнути аліменти на дитину у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 29.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати від 14.03.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, через підсистему Електронний суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.13). Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків, суд враховує наступне. Рішенням виконавчого комітету Перещепинської міської ради №224 від 20.09.2023 малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] , Личківської сільської ради, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на період вирішення питання щодо подолання матір`ю дитини побутових проблем, з 20.09.2023 строком на 3 місяці з моменту передачі дитини до сім`ї та з можливістю продовження дії договору про патронат над дитиною у разі необхідності (а.с.9). 20.09.2023 службою у справах дітей Перещепинської міської ради складено Акт про факт передачі дитини [PERSON] , [INFO] - особі [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення виконавчого комітету Перещепинської міської ради №224 від 20.09.2023 (а.с.10). В матеріалах справи міститься заява матері дитини [PERSON] від 18.09.2023, у якій просить начальника служби у справах дітей вирішити питання щодо влаштування її малолітньої дитини [PERSON] до патронатної сім`ї на виховання, у зв`язку із складними життєвими обставинами, на період вирішення побутових проблем (а.с.11). У довідці-характеристиці №183 від 11.09.2023, складеної депутатом Перещепинської міської ради та старостою Голубівського старостинського округу на відповідачку [PERSON] , вказано, що остання за місцем проживання характеризується з негативної сторони; веде аморальним спосіб життя; малолітнього сина залишає на сторонніх людей, а сама по декілька днів відсутня за місцем проживання; батьківські обов`язки не виконує належним чином; дитина неодноразово знаходилась в дитячому відділенні Центральної районної лікарні за примусовим направленням лікаря і службою у справах дітей через неналежний догляд за дитиною; в будинку, де проживає [PERSON] з дитиною, відсутні належні умови для проживання (а.с.12). Як зазначено у довідці лікаря ЗПСЛ Голубівської АЗПСМ [PERSON] №31 від 11.10.2022, нею та медичною сестрою [PERSON] 06.10.2022 здійснено плановий патронаж до новонародженого в родину відповідачки. При огляді у дитини були виявлені симптоми гострого респіраторного захворювання, стан дитини середньої тяжкості. Дитина голодна, ніжки і ручки холодні на дотик. Побутові умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, які потрібні для нормальної життєдіяльності дитини; відсутні базові предмети догляду, а саме: ванна для купання, чисті простирадла, медикаменти, носочки для дитини. В кімнаті, де знаходилось немовля, було брудно, холодно, темно. Теплі речі для новонародженого відсутні. Під час візиту мати вела себе агресивно. Завершивши огляд новонародженого, лікарями було прийнято рішення про направлення його разом із матір`ю до дитячого стаціонарного відділення Новомосковської ЦРЛІЛ (а.с.14). У листі КУ «Центр надання соціальних послуг» № 219 від 19.10.2022, адресованому начальнику служби у справах дітей Перещепинської міської ради, зазначено, що неповнолітня одинока мати [PERSON] , у якої відсутні навички догляду за новонародженою дитиною, веде аморальний спосіб життя, має скрутне матеріальне становище; не виконує свої батьківські обов`язки; спостерігається неадекватна поведінка матері по відношенню до своєї новонародженої дитини: спалах агресії та гнів; мати не в змозі задовольнити потреби дитини та не має ніякого бажання піклуватись про неї; дозвілля матері загрожує життю та здоров`ю дитини; на спілкування з фахівцем йде з примусом; вказівки та поради не виконує, ініціативи по догляду за новонародженим не проявляє (а.с.15). З наданих суду Актів обстеження умов проживання відповідачки від 06.10.2022, 17.10.2022, 10.04.2023, складеними працівниками служби у справах дітей Перещепинської міської ради, зокрема встановлено, що родина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , у двокімнатному будинку, який потребує ремонту і генерального прибирання; в будинку відсутні водопровід та вбиральня; у новонародженої дитини відсутнє ліжко; будинок не придатний для проживання малолітнього [PERSON] , 2022 року народження; станом на 10.04.2023 фактично в будинку проживає 8 осіб; стосунки в сім`ї: багатодітна, малозабезпечена родина, перебуває на соціальному супроводі (а.с.20,21,22). Рішенням виконавчого комітету Перещепинської міської ради №231 від 11.10.2023 затверджено висновок органу опіки та піклування, у якому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських право по відношенню до її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.24-27). Так, зі змісту вказаного висновку, серед іншого вбачається, що з 06.10.2022 родина відповідачки перебуває під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг» ПМР; за час такого супроводу, [PERSON] систематично не виконувала поради фахівців, реагувала агресивно. З березня 2022 року і по серпень 2023 року матері неодноразово надавалась гуманітарна допомога у вигляді продуктів харчування, одягу, підгузків, вологих серветок, різноманітного дитячого харчування, побутової хімії, також мати отримує допомогу при народженні дитини, державну соціальну допомогу одиноким матерям, стипендію, але не вміє розподіляти власні кошти; до порад планування бюджету не хоче прислухатися. [PERSON] неодноразово була попереджена про наслідки безвідповідального батьківства, проводилася соціально-виховна, соціально-інформаційна, соціально-психологічна робота щодо підвищення батьківського потенціалу. Проте, [PERSON] не усвідомлює своїх помилок, не робить правильних висновків, не намагається виправитися та продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, не забезпечує дитині необхідний рівень життєдіяльності, розвитку і виховання, систематично нехтує безпекою дитини. Проведена робота залучених фахівців, вимоги та рекомендації працівників служби у справах дітей позитивних результатів не дає, мати свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків (а.с.25-27). Поданий висновок органу опіки та піклування містять мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновкам суд погоджується. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідачки виховувати малолітнього сина та матеріально його забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів дитини, свідомого ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини, а позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов`язку утримувати дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує що відповідачка є працездатною, не працює, тяжкими чи хронічними захворюваннями не страждає. Відповідачка не скористалася своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та доказів на яких він ґрунтуються та не надала суду відомостей про свій майновий стан, про доходи, стан здоров`я чи про інші обставини, які впливають на визначення розміру аліментів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В свою чергу, позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, не обґрунтував належним чином підстави вимог саме в такому розмірі та не надав доказів про обставини, які впливають на визначення саме такого розміру аліментів. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн. на користь держави за дві задоволені вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial