Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому диплома ПВ\~№738884\~від 27.06.1987\~року,\~посвідчення учасника\~бойових дій\~ [NUMBER] \~від 26.06.2015\~року,\~довідки №47/04-00-27\~від 21.03.2019\~року,\~наказу №53-о\~від 01.12.1996\~року та\~наказу №30-о\~від 21.01.1999\~року,\~довідки №\~153\~від 27.02.2019\~року,\~архівної довідки\~№114/07-01\~від 04.03.2019\~року. Заява обґрунтована тим, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.1964 він є « [PERSON] ». Згідно паспорта громадянина України його прізвище, ім`я, по батькові вказано, як « [PERSON] ». В період з 1982 року по 1987 рік віннавчався у Харківському інституті механізації та електрифікації сільського господарства, де йому було видано диплом на ім`я « [PERSON] ». З 1987 року по 1988 рік він працював на підприємстві «Іршавуське Райагропроменерго», де зроблено у графі ім`я запис « [PERSON] ». В період з 1988 по 1990 роки він працював на підприємстві Іршавський абразивний завод, про що зроблено відповідний запис « [PERSON] ». З 1990 по 1996 роки він проходив службу в ОВС, про що внесено запис та його ім`я вказано, як « [PERSON] ». В період з 1997 по 1999 роки він працював в податковій міліції, про що зазначено його ім`я « [PERSON] ». З 1999 по 2000 роки він працював на підприємстві «Іршавський Райагросервіс», про що зазначено його ім`я « [PERSON] ». В період з 19.06.2014 року по 28.12.2014 рік він перебував в зоні АТО, довідці вказано його ім`я « [PERSON] ». 26 червня 2015 року йому видано посвідчення [NUMBER] учасника бойових дій, де його вказано, як « [PERSON] ». Вказані розбіжності у документах перешкоджають йому подати документи для оформлення пенсії. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чиномбудучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] народився [INFO] в м. Іршава Берегівського району Закарпатської області (а.с.8). Як вбачається із паспорту громадянина України № [NUMBER] заявник записаний, як [PERSON] (а.с.5). Згідно диплому серії [NUMBER] , прізвище, ім`я, по батькові заявника вказано, як « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , прізвище, ім`я, по батькові заявника вказано, як « [PERSON] » (а.с.7). Як вбачається із довідки № 153 від 27.02.2019 року, виданої ПАТ Іршавський абразивний завод, така видана [PERSON] , [INFO] , про те, що він дійсно був прийнятий 19.09.1988 до Іршавського абразивного заводу та звільнений з роботи 07.02.1990 року (а.с.9). Згідно довідки №47/04-00-27 від 21.03.2019, виданої ГУ ДФС у Закарпатській області, вбачається, що така видана [PERSON] , [INFO] , про те, що він дійсно в період з 08.02.1990 року по 01.12.1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 01.12.1996 року по 20.01.1999 року в податковій моліції (а.с.10). Як вбачається з Наказу № 30-0 від 21.01.1999, [PERSON] звільнено з 20.01.1999 року (а.с.11). Згідно Наказу № 53-0 від 01.12.1996 року [PERSON] з 1 грудня 1996 року призначено виконуючим обов`язки начальника відділу оперативного пошуку та проведення оперативно-технічних заходів Виноградівського міжрайонного управління податкової поліції ДПА в Закарпатській області (а.юс.12). Як вбачається з Архівної довідки № 114/07-01 від 04.03.2019 така видана [PERSON] про заробітну плату та стаж роботи за 1987-1988 роки про роботу в Іршавському «Райагропроменерго» (а.с.13). Оскільки у вказаних документах містяться розбіжності у написанні імені, по батькові заявника, то рішенням ГУ ПФУ в Сумській області № 072150012100 від 16.05.2024 відмовлено у призначенні пенсії (а.с.18-19). Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої ним вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови №5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація його права на пенсійне забезпечення, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту документів, про встановлення факту належності яких заявник звернувся до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів, зокрема, паспорту громадянина України, вбачається відмінність запису в наказах та довідках імені, по батькові заявника, при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до документів заявника, зокрема, щодо його прізвища, дати народження, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність вказаних у заяві документів. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику [PERSON] зазначених судом під час розгляду справи встановлено не було. Таким чином, заявник [PERSON] наділений правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави його звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів свідчать про наявність обмеження його права на пенсійне забезпечення. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення заявлених вимог [PERSON] та встановлення фактів належності йому: диплома ПВ №738884 від 27.06.1987 року Харківського інституту механізації та електрифікації сільського господарства, посвідчення учасника бойових дій [NUMBER] від 26.06.2015 року, виданих на ім`я [PERSON] ; довідки №47/04-00-27 від 21.03.2019 року Державної фіксальної служби України ГУ ДФС у Закарпатській області; наказу №53-о від 01.12.1996 року та наказу №30-о від 21.01.1999 року Державної податкової адміністрації в Закарпатській області; довідки № 153 від 27.02.2019 року, виданої Приватним акціонерним товариством Іршавський абразивний завод; архівної довідки №114/07-01 від 04.03.2019 року, виданої архівним відділом Іршавської районної державної адміністрації в Закарпатській області. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved