Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.05.2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики №5584147, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти. 18.10.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №5584147 від 14.05.2023 року в сумі 18 251,20 грн., з яких: 6100 грн заборгованість за тілом кредиту; 12\~151,20 грн проценти. 08.02.2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №103225639, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти. 28.09.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №103225639 від 08.02.2023 року в сумі 10 019,53 грн., з яких: 2062 грн заборгованість за тілом кредиту; 7292,53 грн проценти; 665 грн - комісія. 31.03.2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №5401802, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти. 28.09.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №5401802 від 31.03.2023 року в сумі 18 146,50 грн., з яких: 3950 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 246,50 грн проценти; 950 грн - комісія. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаними договорами в загальній сумі 46 417,23 грн. В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника. Позов надійшов до суду 30.04.2024 року. 09.05.2024 року за відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору позики №5584147 від 14.05.2023 року з додатками; копію паспорту позики; копію договору факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023 року; копію акту прийому-передачі від 18.10.2023 року; витяг з реєстру боржників від 18.10.2023 року; розрахунок заборгованості станом на 31.03.2024 року; копію договору про споживчий кредит №103225639 від 08.02.2023 року з додатками; витяг з реєстру боржників від 28.09.2023 року; розрахунок заборгованості станом на 31.03.2024 року; копію договору про споживчий кредит №5401802 від 31.03.2023 року з додатками; копію договору факторингу №28092023 від 28.09.2023 року; копію акту прийому-передачі від 28.09.2023 року; витяг з реєстру боржників від 28.09.2023 року; розрахунок заборгованості станом на 31.03.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №103225639, за яким кредитор надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн строком на 105 днів до 24.05.2023 року з умовою сплати процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду в 30 днів в розмірі 1,40% в день, протягом поточного періоду в 90 днів в розмірі 3% в день, а також з умовою сплати одноразової комісії за надання кредиту в сумі 665 грн. Крім того 31.03.2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №5401802, за яким кредитор надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн строком на 105 днів до 14.07.2023 року з умовою сплати процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду в 30 днів в розмірі 2% в день, протягом поточного періоду в 90 днів в розмірі 3% в день, а також з умовою сплати одноразової комісії за надання кредиту в сумі 950 грн. 28.09.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №103225639 від 08.02.2023 року в сумі 10 019,53 грн., з яких: 2062 грн заборгованість за тілом кредиту; 7292,53 грн проценти; 665 грн комісія та за кредитним договором №5401802 від 31.03.2023 року в сумі 18 146,50 грн., з яких: 3950 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 246,50 грн проценти; 950 грн - комісія. Також 14.05.2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики №5584147, за яким кредитор надав відповідачу позику в розмірі 6100 грн строком на 80 днів до 02.08.2023 року з умовою сплати процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду в розмірі 1,743% в день, протягом наступного періоду в розмірі 2,49% в день. 18.10.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №5584147 від 14.05.2023 року в сумі 18 251,20 грн., з яких: 6100 грн заборгованість за тілом кредиту; 12\~151,20 грн проценти. Відповідно до ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст.1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~ч.2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним за договором №5584147 від 14.05.2023 року в сумі 18 251,20 грн., з яких: 6100 грн заборгованість за тілом кредиту; 12\~151,20 грн проценти. На підтвердження вказаної вище заборгованості позивач надав витяг з реєстру боржників, як додаток до відповідного договору факторингу, проте він власне розрахунків суми процентів не містить. Згідно\~зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому його заборгованість має бути стягнута на користь нового кредитора. За такого,\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за тілом\~кредиту по\~вказаному вище\~договору в\~сумі 6100грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за вказаним вище договором, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми, або іншого розміру процентів, який визначений сторонами з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому, як вказано вище, за договором №5584147 від 14.05.2023 року строк кредитування був визначений в 80 днів до 02.08.2023 року та підлягали нарахуванню проценти протягом пільгового періоду в розмірі 1,743% в день, протягом наступного періоду в розмірі 2,49% в день. Таким чином, кредитор відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами саме у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення такого строку у кредитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З наданого позивачем розрахунку за договором позики, як додатку №1 до договору позики №5584147 від 14.05.2023 року слідує, що за 80 днів проценти за договором становлять 3949,14 грн (а.с. 15). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №5584147 від 14.05.2023 року в сумі 10\~049,14 грн., з яких: 6100 грн. сума основного боргу; 3949,14 грн. проценти. Складові ж заборгованості за кредитним договором №103225639 від 08.02.2023 року в сумі 10 019,53 грн., з яких: 2062 грн заборгованість за тілом кредиту; 7292,53 грн проценти; 665 грн комісія та за кредитним договором №5401802 від 31.03.2023 року в сумі 18 146,50 грн., з яких: 3950 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 246,50 грн проценти; 950 грн - комісія, підтверджені умовами договорів, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному об`ємі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість: - за договором №103225639 від 08.02.2023 року в сумі 10 019,53 грн., з яких: 2062 грн заборгованість за тілом кредиту; 7292,53 грн проценти; 665 грн комісія та за кредитним договором; - за договором №5401802 від 31.03.2023 року в сумі 18 146,50 грн., з яких: 3950 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 246,50 грн проценти; 950 грн комісія; - за договором №5584147 від 14.05.2023 року в сумі 10\~049,14 грн., з яких: 6100 грн. сума основного боргу; 3949,14 грн. проценти. Загалом з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним вище договорами в сумі 38 215,17 грн. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 82 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2482,96 грн. (3028 грн. х 82 %). На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial