Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 75000,00 та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернувся до ПриватБанку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 23.04.2018, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 23.08.2023 утворилася заборгованість у розмірі 75000,00 грн., яка складається з 75000,00 грн заборгованості за кредитом. Ухвалою від 10.10.2024 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд. 16.02.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача, адвоката Васильченко Г.І., в якому остання просила в позові відмовити у повному обсязі, посилаючись при цьому на наступні доводи щодо погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та щодо перебування Відповідача на військовій службі та як наслідок його звільнення від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ін. доводи. 08.03.2024 до суду надійшла відповідь Приватбанку на відзив, в якому Приватбанк зазначив зокрема, такі доводи як, для отримання кредитних канікул для військовослужбовців та мобілізованих Відповідач повинен був звернутись до Банку з оригіналами необхідних документів та ін. доводи. Відповідачем 09.04.2024 було направлено до суду заперечення на відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив відповідача, в якому зокрема зазначено про те, що відповідач не мав фізичної можливості звернутись до банку з оригіналами відповідних документів для отримання кредитних канікул, оскільки з 22.04.2022 і по теперішній час він мобілізований і проходить військову службу, що підтверджується доказами, доданими до відзиву відповідача на позов. В прохальній частині позовної заяви представником позивача зазначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутністю представника Банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явився, 20.06.2024 представником відповідача було направлено заяву про розгляд справи за відсутністю відповідача та його представника. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач підписав Заяву № б/н від 23.04.2018, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 23.04.2018 29.08.2023. Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 23.08.2023 утворилася заборгованість у розмірі 75000,00 грн., яка складається з 75000,00 грн заборгованості за кредитом. На підтвердження кредитних відносин з відповідачем надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої Відповідачу 23.04.2018 було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом 0 грн, потім 18.08.2020 йому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн, 06.02.2021 йому було збільшено кредитний ліміт до розміру 18000,00 грн, 23.04.2021 кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн, 23.12.2021 збільшено до 75000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості наданого Банком разом з позовною заявою, відповідачем погашено заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 231 581,46 ГРН (один мільйон двісті тридцять одна тисяча 581 грн, 46 коп). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Анкети-заяви від 23.04.2018 року позивач видав відповідачу кредитну картку з обумовленим лімітом кредитних коштів, тобто позивач виконав свої зобов`язання за договором. Суд вважає, що підписання цієї заяви відповідачем підтверджує укладення договору про надання банківських послуг між відповідачем і банком. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як свідчить виписка по рахунку відповідача, відповідач, починаючи з 23.04.2018 року, періодично користувався кредитною карткою, при цьому періодично частково погашав заборгованість перед Банком. Згідно із випискою по рахунку відповідача, кошти, які надходили на рахунок, спрямовувалися банком на списання відсотків за використання кредитного ліміту, комісії за обслуговування (членський внесок) та списання щомісячного платежу за договором. За період з 23.04.2018 року до 29.08.2023 року на рахунок відповідача надійшли кошти на погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 231 581,46 ГРН (один мільйон двісті тридцять одна тисяча 581 грн, 46 коп), що підтверджується розрахунком заборгованості наданого Банком разом з позовною заявою. Також банком списано відсотки за використання кредитного ліміту в сумі 2615,07 грн, комісію за обслуговування (членський внесок) у розмірі 440,00 грн та списано щомісячні платежі за договором у розмірі 26 843,04 грн, загальна сума списаних банком грошових коштів становить 29 898,11 грн. Попри те, що тіло кредиту було повністю погашено, та з огляду на спрямування коштів не лише для погашення основної суми заборгованості, а й на списання відсотків, комісії та щомісячного платежу у відповідача виникло прострочення за зобов`язанням по погашенню кредиту. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Тобто, в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час. [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період на підставі указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 з 22.04.2022 по теперішній час, що підтверджується військовим квитком Відповідача серії [NUMBER] від 20.04.2022 та витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.04.2022 № 94, які долучені до відзиву на позов. До цього часу відповідного рішення про демобілізацію не приймалось. Відповідно до листа від 02.09.2014 року № 18-112/48620 Національний банк України надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142, відповідно до якого: «За результатами розгляду інформуємо, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Форма військового квитка визначена Указом Президента України від 25.05.94 № 263/94 "Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу" та "Положення про військовий квиток офіцера запасу". Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною». Тобто, документами, які підтверджують призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджують призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною. Отже, наявні у справі докази підтверджують факт призову відповідача на військову службу під час мобілізації на особливий період, що дає підстави для висновку про те, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тобто, вимога про стягнення з відповідача заборгованості не може бути задоволена. Аналогічні за змістом правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 760/15915/16-ц, від 21.02.2018 року у справі № 306/1157/15-ц, від 30.05.2018 року у справі № 521/12726/16-ц, від 26.12.2018 року у справі № 522/12270/15-ц, від 10.01.2019 року у справі № 327/353/16-ц та від 04.09.2019 року у справі № 554/10264/17. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» всупереч нормі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» спрямовував кошти, які надходили на рахунок, для сплати відсотків за користування кредитом, комісії та щомісячних платежів на загальну суму 29 898,11 грн., а не тільки на погашення заборгованості за тілом кредиту. Крім цього, позивач просить суд також стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 75 000,00 грн за період з 23.04.2018 по 29.08.2023. Проте, згідно розрахунку заборгованості, наданого самим позивачем, відповідачем погашено заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 231 581,46 грн (один мільйон двісті тридцять одна тисяча 581 грн, 46 коп), тобто відповідачем не тільки погашено заборгованість за тілом кредиту, а ще всі відсотки, щомісячні платежі та комісії. Отже, заборгованість за тілом кредиту вже погашена відповідачем, а тому ця вимога позивача не може бути задоволена.

Outcome: dismissed