Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

30 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Ірпінської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини в якому просить: визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] . Визнати [PERSON] спадкоємцем за законом [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] послався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Померла не складала заповіту. На момент смерті [PERSON] вже помер його батько [PERSON] ( [INFO] ). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є також рідний брат [PERSON] - [PERSON] , який не претендує на спадкове майно. Померла [PERSON] за життя була власницею земельних ділянок 3210900000:01:058:0123 та 3210900000:01:058:0138. Також у власності [PERSON] перебувала 1/2 частина житлового будинку за адресою [ADDRESS] . На момент смерті матері право власності на зазначений житловий будинок не було внесено до Держаного реєстру речових прав. Зазначає також, що маючи намір прийняти спадщину, 05 жовтня 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копилової В.О., проте, у прийнятті заяви йому було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Додав, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, зокрема стверджував, що протягом 2014 2016 років його робота була пов`язана з тривалими відрядженнями, додає також, що починаючи з 2018 року на території України було оголошено карантин через високу захворюваність населення на коронавірус, та він побоюючись за власне здоров`я не міг пересуватися громадськими місцями, у лютому 2022 року почалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та оголошено воєнний стан, в зв`язку з чим він вимушений був евакуюватися разом із сім`єю з місця нашого постійного проживання. Територія міста Ірпінь деякий час перебувала під окупацією. Після тривалої відсутності він повернувся до свого помешкання і вирішив оформити спадщину після померлої матері. Додає, що нотаріусом також йому було надано Витяг із Спадкового реєстру, який додаю до цієї заяви і відповідно до якого ані заповіту, ані спадкоємців, які заявили б про свої права, до цього часу немає. Адже відсутні спадкові та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції в Київській області, про що 07 липня 2014 року складено відповідний актовий запис № 250. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, про що 18 березня 2013 року складено відповідний актовий запис № 103. Відповідно до копії Державних актів про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №222631 та серія ЯЖ №222632, виданих Ірпінською міською радою 10 березня 2010 року на підставі Рішення 40 сесії 5 скликання Ірпінської міської ради від 07.02.2008 №1426-40-V та Інформації ДЗК про право власності, [PERSON] була власницею земельних ділянок. Вказані земельні ділянки з кадастровими номерами 3210900000:01:058:0123 та 3210900000:01:058:0138 розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також у [PERSON] на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19 липня 1974 року перебувала 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва. З копії листа приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копилової Вікторії Олександрівни від 05 жовтня 2023 року №67/01-16 адресованого [PERSON] , видно, що усне звернення [PERSON] щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої [INFO] [PERSON] розглянуто, та роз`яснено, що відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття такої спадщини впродовж шести місяців з дня смерті спадкодавця. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подавав заяву про прийняття спадщини, він згідно зі ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається таким, що не прийняв її. Оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на час відкриття спадщини постійно не проживав із спадкодавцем, останній пропустив строк для прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копилової Вікторії Олександрівни, від 05 жовтня 2023 року №28/01-16 повідомлено [PERSON] , що згідно з даними Спадкового реєстру інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , відсутня, а також долучено витяг № 74214485 від 05 жовтня 2023 року. Крім того, судом також досліджено копії: Наказу №12-К від 31.07.2014 (період 01.08.2014 - 30.08.2014); Наказу №13-К від 04.09.2014 (період 05.09.2014 - 04.10.2014); Наказу №15-К від 06.10.2014 (період 07.10.2014 - 06.11.2014); Наказу №16-К від 08.11.2014 (період 09.11.2014 - 08.12.2014); Наказу №18-К від 20.12.2014 (період 21.12.2014 - 20.01.2015); Наказу №3-К від 30.01.2015 (період 01.02.2015 - 28.02.2015); Наказу №5-К від 30.03.2015 (період 01.04.2015 - 30.04.2015); листка з лікарняної картки (запис від 29.05.2018, 30.05.2018); виписки №3757 із медичної карти амбулаторного хворого (період 16.07.2022 - 26.07.2022); виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12107 (період 13.11.2023 - 15.11.2023); виписки №6848 із медичної картки стаціонарного хворого (період 21.09.2023 - 27.09.2023); виписки №6187 із медичної карти стаціонарного хворого (період 28.087.2023 - 31.08.2023); Виписки №3757 із медичної карти амбулаторного хворого (період 16.07.2022 - 26.07.2022); Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12107 (період 13.11.2023 - 15.11.2023); Виписки №6848 із медичної картки стаціонарного хворого (період 21.09.2023 - 27.09.2023); Виписки №6187 із медичної карти стаціонарного хворого (період 28.087.2023 - 31.08.2023). Суд звертає увагу на те, шо у відповідності до\~статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими, не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом\~статті 15 Цивільного кодексу України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220 ЦК України). Приписами ст. 1261 ЦК України встановлено \~, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та учасниками справи не оспорювалася та обставина, що позивач є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом. Відповідно до\~статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина перша\~статті 1269 Цивільного кодексу України\~передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України зазначено, що д ля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як встановлено судом, мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Отже, протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, особи, які вважають себе його спадкоємцями, повинні заявити своє право на спадщину. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26 липня 2005 року. Оскільки, часом відкриття спадщини є саме день смерті матері [INFO] , то, саме з цієї дати, в шестимісячний строк позивач [PERSON] повинен був звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] . Проте, у цей, встановлений законом строк, позивач [PERSON] не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] . За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Отже, позивач [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з заявою 05 жовтня 2023 року, пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, такими можуть бути: тривала хвороба спадкоємця; перебування спадкоємця тривалий час за межами України. Звернувшись з позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач [PERSON] повинен був надати докази поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини та у позові навести ці причини і надати до суду належні докази того, чому він саме з дня смерті матері, тобто, з 05 липня 2014 року та протягом шести місяців з цієї дати, не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] . Позивачем зазначено, що про день смерті матері він був обізнаний, також, позивач зазначає, що протягом 2014-2016 років його робота була пов`язана з тривалими відрядженням та надає копії наказів про його відрядження. Як видно із копій наказів, позивач не був у відрядженнях з 05.07.2014 року по 31.07.2014 року, з 31.08.2014 року по 04.09.2014 року, з 05.10.2014 року по 06.10.2014 року, з 07.11.2014 року по 08.11.2014 року, з 09.12.2014 по 20.12.2014 року. Посилання позивача на ту обставину, що з 2018 року в Україні встановлено карантин, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до Постанови Кабінету міністрів України (КМУ) від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SAR.S-CoV-2» карантин на всій території Україні установлено з 12 березня 2020 року. Також, суд звертає увагу на те, що, у\~п. 2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13\~зазначено, що судами не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Крім того, Верховний суд у Постанові, від\~20 січня 2021 року,\~по\~справі №752/11156/18-ц прийшов до висновку про те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, Також, Верховний суд в Постанові, від\~20 січня 2021 року,\~у тій же\~справі № 752/11156/18-ц прийшов до висновку, що\~правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проте, суду не надано доказів, що у спадкоємця, позивача по справі, були перешкоди для подання заяви нотаріусу протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини у періоди, коли він не перебував у службовому відрядженні. Також, позивачем не обґрунтовано його звернення із вказаним позовом після спливу дев`яти років з дня відкриття спадщини, а не одразу після усунення обставин, які на його думку, перешкоджали йому звернутися до нотаріуса в межах шестимісячного строку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, Верховний суд у Постанові, від 20 січня 2021 року, по справі № 752/11156/18-ц прийшов до висновку та вказав, що, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то\~\~правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відсутні. Такий же правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах:\~\~від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Аналогічний правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18); від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19); від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19);\~\~від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд детально дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Проте, судом не встановлено, що у позивача були перешкоди для своєчасного подання заяви до нотаріуса. Також, суд не визнав жодної з наведених позивачем обставин, поважними. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21: «У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України); у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.».

Outcome: dismissed