Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

В квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7117, вчинений 25.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко (Буждиганчук) Є.Ю., щодо стягнення з неї на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі Товариство) заборгованості за кредитним договором № 100167836 від 26.09.2012 в розмірі 105514,25 грн., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. В обґрунтування вимог представник позивачки адвокат Вишковський Є.Л. зазначав, що між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» 26.09.2012 було укладено вказаний вище кредитний договір. За заявою Товариства приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила оспорюваний виконавчий напис, на підставі якого\~приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 02.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66353373 та накладено арешт на кошти боржника, при цьому жодних повідомлень з вимогою про усунення порушень умов кредитного договору для неї не надходило. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм діючого законодавства, зокрема, вимог ст.ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, а саме, поданий нотаріусу для вчинення кредитний договір не був посвідчений нотаріально, так як вчинений у простій письмовій формі, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 23.04.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк, протягом якого він має право подати відзив, при цьому йому роз`яснено порядок подачі відзиву. Також ухвалою від 23.04.2024 задоволено заяву позивачки про забезпечення позову, а саме, зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису у виконавчому провадженні № 66353373. В наданий судом строк відповідач відзив на позов не подав. Втім, 29.04.2024 ним надіслано суду письмові пояснення щодо предмета спору, в яких представник відповідача заперечує проти вимог позову з мотивів, що позивачкою фактично не заперечується наявність заборгованості за кредитним договором у розмірі зазначеному у виконавчому написі, так як нею не подано належних і достатніх доказів на спростування факту наявності заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, а також на спростування безспірності цих вимог або факту наявності такого спору. З огляду на це просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 25.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 7117 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 100167836 від 26.09.2012 укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», на користь останнього заборгованості за період з 23.03.2021 по 22.04.2021 в загальному розмірі 104414,25 грн., а також 1100 грн. плати за вчинення даного виконавчого напису нотаріусом. При цьому зазначив, що виконавчий напис вчиняється відповідно до\~ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. На підставі вище зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 02.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66353373 та накладено арешт на кошти боржника. Однак [PERSON] у своїй позовній заяві вказувала, що жодних повідомлень про усунення порушень умов кредитного договору, а також вчинення виконавчого напису нотаріусом не отримувала. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі Порядок) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до цих приписів нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника\~фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(надалі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016р. скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Отже, оскільки виконавчий напис вчинявся після набрання вище зазначеними судовими рішеннями законної сили, тому Товариство для одержання виконавчого напису за договорами, що передбачають сплату грошових сум мало б подати нотаріусу документи передбачені п.1 Переліку, а саме: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання Як встановлено судом, на підставі заяви № 100167836 шляхом підписання оферти між позивачкою та ПАТ «Банк Русский Стандарт» 25.09.2012 укладено кредитний договір, без нотаріального посвідчення цього договору. Також відповідач не надав жодних доказів того, що він подав нотаріусу необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості позивачки. В той же час відповідачем не надано суду доказів, що позивачкою було отримано вимогу про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. При цьому вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень\~письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачкою відповідного повідомлення не містять. В такому разі наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем оригінал нотаріально посвідченого договору та документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1816,80 грн. (1211,20 грн. за подачу позовної заяви та 605,60 грн. за подачу заяви про забезпечення позову). Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачкою на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано копії: договору про надання правової допомоги № 10-04-24/1 від 10.04.2024, укладеного між адвокатом Вишковським Є.Л. та [PERSON] ; ордеру серії В1 № 1210044; акту прийому-передачі наданих послуг до вказаного договору від 10.04.2024; детального опису робіт від 11.04.2024 на суму 8000 грн. Разом з тим суд встановлено, що зі змісту вказаного вище договору про надання правової допомоги та детального опису робіт від 11.04.2024 вбачається надання адвокатом для позивачки послуг зі складання аналогічної позовної заяви до відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», загальна вартість яких склала також 8000 грн. Отже з огляду на те, що надані адвокатом послуги у цій справі за своєю складність не є такими, що представляють труднощі у їх наданні чи такі, що потребують значних затрат часу, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2\~000\~грн. витрат на правничу допомогу з врахуванням розумності і справедливості, що відповідає висновкам зробленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Outcome: approved