Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 липня 2008 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] у виконкомі Кобилецько Полянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області Україна, актовий запис № 07 свідоцтво серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . Син проживає позивачкою, а батько не бере участі у вихованні сина. Спору з відповідачем про місце проживання дитини немає, дитина проживатиме з мамою і батько має право зустрічатися з дитиною та проводити час. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає за кордоном та не приймає участі у вихованні сина. З урахуванням викладеного, позивачка вважає, що подружні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи викладене, позивачка просить, Розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 2008 року у виконкомі Кобилецько Полянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області Україна, актовий запис № 07, свідоцтво серії [NUMBER] . Проживання дитини [PERSON] залишити без змін (з мамою), дозволити батькові [PERSON] зустрічатися та проводити час з дитиною. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] у зв`язку тим що її дівоче прізвище [PERSON] . Позивачка, в судове засідання не з`явився, надіслала до суду заяву, в якій просила суд, справу розглядати без її участі. Відповідач, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] (відповідач), та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ), [INFO] (позивачка), 12.07.2008 року, зареєстровано шлюб у виконкомі Кобилецькі Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 12 липня 2008 року, актовий запис № 07 від 12.07.2008 року. Від шлюбу у сторін, народилась одна дитина, син - [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про народження від 26 січня 2019 року серії [NUMBER] . З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, примирення між сторонами неможливе. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, сім`я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~в частині розірвання шлюбу\~задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В обґрунтування позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини позивачкою до позовної заяви не додано жодного доказу. Крім того, позивачка у позовній заяві зазначила, що спору з відповідачем про місце проживання дитини немає, дитина проживатиме з нею і батько має право зустрічатися з дитиною та проводити час. Враховуючи те, що в обґрунтування позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини суду не надано будь-яких доказі, зокрема: акту обстеження матеріально-побутових умов, з якого можливо встановити умови проживання позивача та умови проживання проживання дітей; будь-якого документу, що позивачка працює, має постійний заробіток, або має який-небудь інший вид доходу; будь-якого документу щодо стану здоров`я позивачки, суд, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині, визначення місця проживання дитини з позивачкою. Беручи до уваги все вище викладене, відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, суд частково відмовляє у прийнятті визнання відповідачкм позову в частині визначення місця проживання дитини, та вважає що позов [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, підлягає частковому задоволенню. Суд враховує, що позивачка, звертаючись до суду з позовом, у позовній заяві не просила стягувати витрати по сплаті судового збору з відповідача на її користь, тому суд вважає за можливе судові витрати залишити за рахунок позивачки. На підставі ст.ст.\~110,\~112, 113, 160, 161 СК України,

Outcome: partial