Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

20 березня 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк протягом двох місяців для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] , який залишив заповіт про спадкування належного йому майна на праві приватної власності, - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~заповіту,\~ [PERSON] ,\~належний йому\~на праві\~приватної власності\~ житловий\~ будинок,\~ розташований\~ в\~ [ADDRESS] ,\~заповів [PERSON] ,\~в зв`язку\~з чим\~позивач звернувся\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~йому було\~відмовлено оскільки ним пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги з посиланням поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як хвороба позивача. На судове засідання позивач не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача\~в особі Високопільської\~селищної військової\~адміністрації Бериславського\~району Херсонської\~області на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] помер [PERSON] , про що Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 09.03.2021 р., який залишив заповіт про спадкування належного йому майна на праві приватної власності, - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина право на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 505 від 18 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Богомоловим В.І., [PERSON] , належний йому на праві приватної власності житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виданої відділом ЦНАП ВРМ Високопільської селищною радою Херсонської області №121 від 26.02.2024 року, померлий [INFO] , [PERSON] , дійсно до дня смерті був зареєстрований за адресою: буд. [ADDRESS] . 26.02.2024 року, [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на право житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , але отримав лист приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Ковальова С.В. від 26.02.2024 року № 21/02-14, згідно якого у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено з підстав того що спадкоємець в установлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому строк для її прийняття ним було пропущено і він вважається таким, що не прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлого, у зв`язку із хворобливим станом, а саме [PERSON] , в період з 06.09.2021 року по 11.09.2021 року перебував на амбулаторному лікуванні (в зв`язку з попередньо перенесеним захворюванням на COVID) з діагнозом бронхіт в стадії загострення, що підтверджується довідкою від 11.09.2021 року, виданою Апостолівським районним центром первинної медико-санітарної допомоги, сімейним лікарем [PERSON] . Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач вказує на розуміння ним дій спрямованих на прийняття спадщини, збирання відповідних документів, разом з тим хвороба яка потребує значного часу на реабілітацію слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт хвороби позивача, час на відновлення організму після її перенесення, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Окрім того позивач у встановленому законом порядку не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який було втрачено. Право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності серія та номер № [NUMBER] від 17 лютого 2015 року виданого Реєстраційною службою Високопільського районного управління юстиції Херсонської області. Згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , загальна площа будинку складає 44,2 кв.м., житлова 27,40 кв.м. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. На підставі статті 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для того щоб одержати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємець повинен надати нотаріусу документи до переліку яких входить і правовстановлюючий документ на спадкове майно. Також на підставі п.1 глави 8 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 - «Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства....», у даному випадку відсутній правовий документ, який підтверджує право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Таким чином, виникла ситуація при якій, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування у нотаріальному порядку. За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~ Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого, якому на момент смерті належало майно у виді вказаного житлового будинку, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved