Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

29.04.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява. У своїй заяві позивачка просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] шлюб, який зареєстрований 05.11.1971 у Великобудищанській сільській Раді Диканського району Полтавської області за актовим записом №21. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини припинились фактично з початку 2000 року, зазначає, що між нею та відповідачем зникло порозуміння, по різному почали відноситись до організації побуту, формування сімейного бюджету, ведення витрат пов`язаних з утриманням житла, ведення господарства, придбання речей для ведення побуту, з приводу інших сімейно-побутових проблем. З серпня 2000 року спільно господарство не вели, мали окремий бюджет та почали проживати окремо один від одного. У серпні 2000 року позивачка виїхала на заробітки до Італії. У 2022 році приїздила до України, вважала, що відстань усуне суперечності, що виникли між подружжям, однак налагодити стосунки не вдалось. Більш того, стали чужі один одному, сім`ю відновити не вдалось. Саме ці обставини спонукали позивачку повернути дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Позивачка зазначає, що вже не збирається повертатись в Україну, почуття любові давно зникло, стосунки налагодити не вдалось, про їх відновлення мова не йде взагалі. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей Позивачка вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем неможливе та буде суперечити її інтересам, у зв`язку з чим просить суд не надавати час на примирення подружжя. Єдиним способом врегулювання відносин є розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Просить суд не стягувати судовий збір з відповідача. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 29.04.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків. 14.05.2024 позивачкою було виконано вимоги ухвали суду від 06.05.2024 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 20.05.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У судове засідання 20.06.2024 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представниця позивачки у судове засідання не з`явилася, 19.06.2024 разом подала до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] », судовий збір з відповідача не стягувати (а.с.36). Відповідач у судове засідання не з`явився, 19.06.2024 подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.35). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05.11.1971 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Великобудищанською сільською Радою Диканського району Полтавської області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.11.1971 (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] виданого 01.06.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Решетилівського районного управління юстиції, [PERSON] перемінила прізвище, імені, по батькові на [PERSON] , актовий запис в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові №6 (а.с.8). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 0942-4601-6096-4938 від 19.04.2024 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 12). Разом із тим, позивачка у своїй позовній заяві просить судові витрати з відповідача не стягувати. Враховуючи позицію позивачки в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved