Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Хустської міської ради про розірвання шлюбу та залишення дітей на утриманні та вихованні одного з батьків. Позов мотивує тим, що 05.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області між сторонами зареєстровано шлюб за актовим записом № 245. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Разом з тим, спільне сімейне життя не склалося, сумісне життя і збереження сім`ї стали для сторін неможливими, фактичні шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Також вказує, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання їх неповнолітніх дітей, відтак на підставі ст.160 СК України просить суд встановити місце проживання доньки [PERSON] разом з нею, а сина [PERSON] разом з батьком. Оскільки в інтересах доньки проживання разом з матір`ю буде правильним, бо доньці потрібна материнська підтримка. Умови проживання як у неї так і у відповідача є належними, обоє вони є ФОП та мають достатній дохід для утримання та виховання дитини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнає. Представник третьої особи органу опіки та піклування Хустської міської ради Закарпатської області в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій вказав, що спору між батьками про визначення місця проживання малолітніх дітей немає, оскілки сторони дійшли згоди щодо місця проживання їх дітей; також при прийнятті судом рішення просить врахувати, що проживання дитини з одним з батьків не звільняє іншого з батьків, який проживає окремо від дитини, від обов`язку щодо виховання та утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб за актовим записом № 245. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові. Сторони проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спір про поділ спільно набутого майна між сторонами відсутній. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне.\~ У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як встановлено судом, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При розгляді справи судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується, зокрема, витягом з реєстру Сколівської територіальної громади. При розгляді справи судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , навчається у Хустській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №1 ім.А.Волошина, проживає разом з батьком, саме відповідач як батько, займається його вихованням, утримує матеріально, піклується про нього. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, відсутність спору між сторонами, щодо визначення місця проживання та порядку утримання їх спільних дітей, згоди самої матері та те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу їй прізвище « [PERSON] », а тому з врахуванням приписів ст.113 СК України ця вимога також підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved