Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

27.05.2024 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу від 01.11.2024 року. В зазначеній квартирі позивач постійно проживала, користувалась та розпоряджалась своєю квартирою на власний розсуд, оплачувала комунальні послуги, робила ремонт тощо. Позивач на теперішній час є внутрішньо переміщеною особою, та була вимушена покинути постійне місце проживання. Відповідачка, яка є колишньою власницею зазначеної квартири виїхала та знялася з реєстрації, зв`язку з нею немає, її місце перебування не відомо. З метою реєстрації права власності позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Святловодської міської ради Кіровоградської області. Однак, рішенням від 20.03.2024 року державний реєстратор відмовив в проведені реєстраційних дій, оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно від 02.03.2005 р. за № 1729931, а саме на квартиру [ADDRESS] . Після чого, 25.03.2024 р. позивач звернулась до Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту за зазначену квартиру, та отримала відповідь від 08.04.2024 року, що не можливо ідентифікувати особу [PERSON] , оскільки у записі в Реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня дата народження та ідентифікаційний номер боржника. Крім того, згідно перевірки даних АСВП реєстру боржників [PERSON] станом на 08.04.2024 р. не боржником у виконавчому проваджені. Таким чином, наявність вищевказаного арешту нерухомого майна позбавляє можливості позивача реалізовувати свої права, встановлені законом. У зв`язку з чим, просить суд скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про реєстрацію обтяження за № 1729931, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис. Заяви та клопотання сторін. Позивач надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтри мала. Інших заяв та клопотань по справі надано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28.05.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, та звільнено від сплати судового збору. Фактичні\~обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Шарафєєвою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2754, [PERSON] продала, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.12.2004 року, квартира [ADDRESS] , зареєстрована в Селидівському БТІ 13.12.2004 р. за р. № 3054. Власник [PERSON] . Форма власності - приватна, частка\~1/1. Довідки КП «Селидівське БТІ» від 27.02.2024 р., квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , числиться за [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого Першою Селидівською держнотконторою від 01.11.2004 № 2754, зареєстрованого в Селидівському БТІ 13.12.2004 № 3054. Згідно Інформаційної довідки № 370657917 від 20.03.2024 р., на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , 02.03.2005 р. зареєстровано обтяження за № 1729931 реєстратором: Перша селидівська державна нотаріальна контора; заявник: ВДВС Селидівське міське управління юстиції; підстава обтяження: виконавчий лист 2-2007, 01.07.2003 Селидівський міський суд; власником квартири зазначено [PERSON] . Згідно рішення № 72165390 від 20.03.2024 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою від 14.03.2024 року, у зв`язку з наявності зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме арешт на квартиру [ADDRESS] . Реєстраційний номер обтяження 172993 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі виконавчого листа Селидівського міського суду 2-2007 від 01.07.2003 року. Згідно листа від 08.04.2024 року Селидівський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що у Реєстрі речових прав на нерухоме майна наявний запис про арешт нерухомого майна, яке належить [PERSON] , а саме: квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , ідентифікувати особу не можливо, оскільки у записі в Реєстрі речових прав на нерухоме майна відсутня дата народження та ідентифікаційний номер боржника. Згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження, Єдиного реєстру боржників, [PERSON] станом на 08.04.2024 не є боржником у виконавчому провадженні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.\~319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1ст.321\~ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~р.\~№ 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, внесена на підставі виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області 2-2007 від 01.07.2023 року про стягнення з [PERSON] , тобто на колишню власницю вищевказаної квартири. Обтяження, що було накладено на квартиру, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює користування та розпоряджання даним майном. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо позовних вимог в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження, суд приходить до наступного. Вимога позивача про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження у розумінні положень ч.2 ст.16 ЦК України не входить до компетенції суду. Судове рішення про скасування обтяження, у разі набрання ним законної сили, є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а тому в частині позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, необхідно відмовити, оскільки суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить вчинення зазначених дій.

Outcome: partial