Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 08 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадського стану м.Южноукраїнськ Миколаївської обл. Україна, актовий запис №249. Від сімейних правовідносин сторони малолітніх дітей не мають. Посилається на те, що з кінця 1999 року разом однією родиною вона з відповідачем не проживають, спільного бюджету не мають, сумісне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що родина розпалась цілком та остаточно, подальше спільне життя, збереження родини та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Шлюб носить формальний характер. Позивач і надалі бажає носити шлюбне прізвище. Строк на примирення просить суд не надавати. Спору з приводу поділу майна подружжя у сторін не має. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, на позивних вимогах наполягала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя про виклик до суду, у судове засідання не з`явився. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~свідоцтва про\~одруження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 08.10.1999\~рокуВідділом реєстрації актів громадського стану м.Южноукраїнськ Миколаївської обл. Україна, 08.10.1999року\~сторони зареєстрували\~шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №249\~(а.с.10). Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved