Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Товтрівського старостинського округу №5 Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.06.1989, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вказаною адресою, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Остання була одинокою, ні дітей, ні чоловіка вона не мала, заповіту за життя не вчиняла. 2004\~року з\~дозволу голови\~Товтрівської сільської\~ради Чернівецького\~району Чернівецької\~області позивачка\~ [PERSON] \~вселилася у\~занедбаний вищевказаний\~житловий будинок,\~за яким\~довгий час\~ніхто не\~доглядав,\~та з\~того часу, добросовісно, безперервно та відкрито користується даним нерухомим майном, підтримуючи його у належному стані. Оскільки вона має намір і надалі проживати в даному житловому будинку, доглядати за ним, здійснити його капітальний ремонт та мати можливість розпоряджатися ним, просить визнати за нею право власності на вказане майно за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяву в якій підтримали заявлені позовні вимоги, обгрунтувавши їх вищенаведеним та просили задовольнити. Відповідач Товтрівського старостинського округу №5 Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в підготовче засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пункт п.11 цієї ж постанови , вказує, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Пунктом 13 цієї ж постанови передбачено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в с. Товтри Чернівецького району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2002. На день смерті [PERSON] проживала у належному їй на праві особистої приватної власності житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Із довідки виконавчого комітету Товтрівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 22.05.2024 за № 240 вбачається, що на день смерті [PERSON] , разом із нею в житловому будинку за вищевказаною адресою ніхто не проживав. [PERSON] за життя була одинокою, чоловіка та дітей в неї не було. Також встановлено, що в 2003 році [PERSON] з дозволу органу місцевого самоврядування вселилася у житловий будинок, що належав покійній [PERSON] та з того часу користується ним, зробила поточний ремонт та несе витрати по його утриманню. Встановлено, що на даний час [PERSON] виготовила технічний паспорт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартість нерухомого майна становить 164 942 грн. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, починаючи з 2003 по теперешній час, тобто протягом 20 років добросовісно, відкрито і безперервно володіє житловий будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому стала його добросовісним набувачем, у зв`язку із чим за нею необхідно визнати право власності на зазначений вище будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved