Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.11.2016\~року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами укладеного договору АТ «Акцент-Банк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в Анкеті-заяві [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає договір про надання банківських послуг. Проте, позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 31.10.2023 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 158613, 48 грн., з яких: 107327, 01 грн.\~заборгованість за кредитом; 51286, 47 грн.\~заборгованість за відсотками. Порушення [PERSON] зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Від відповідача\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~згідно якого\~відповідач просив\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог мотивуючи\~тим,\~що позивач\~не довів\~належними,\~допустимими,\~достовірними й\~достатніми доказами,\~що відповідач\~при складанні\~анкети-заяви\~ознайомився саме\~із цими\~Правилами надання\~банківських послуг,\~оскільки вони\~містяться на\~сайті,\~а також\~не відомо\~на яких\~умовах та\~з якими\~відсотками і\~штрафними санкціями\~погодився відповідач\~під час\~підписання анкети-заяви. Умови та\~правила надання\~банківських послуг\~повинні містити\~підпис позичальника,\~саме з\~цього моменту\~такі умови\~є складовою\~частиною укладеного\~між сторонами кредитного договору. Таким чином\~позивач не\~надав жодного\~доказу який\~би підтверджував,\~що між\~ним та\~відповідачем укладено\~кредитний договір. Крім\~того,\~з Анкети-заяви неможливо встановити чи були особи, що її підписали уповноваженими для підписання Анкети-заяви. У Анкеті-заяві відсутнє прохання про встановлення будь-якого кредитного ліміту, видачу кредитної або дебітової картки, відсутня інформація про відкриття рахунку, відсутній номер рахунку. Наданий позивачем документ під назвою «Розрахунок заборгованості» є таблицею нарахувань невідомого походження, а відтак не є належним, допустимим і достовірним доказом ні руху коштів по картковому рахунку, ні розрахунком суми боргу, ні доказом існування самого боргу, якби навіть кредитний договір існував. Із вказаного розрахунку неможливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню та чи взагалі існує заборгованість. Крім того, Банком було самостійно нараховано та списано за рахунок тіла кредиту (тобто включено до тіла кредиту) 60\~925 грн., на які також повторно було нараховано відсотки та включено до загальної суми заборгованості за тілом кредиту. Отже банком у своєму розрахунку було безпідставно збільшено тіло кредиту, на який знову були нараховані відсотки, пеня та інші платежі. Також, позивачем не надано належних доказів, що підтверджували нарахування та сплати відсотків, комісій та інших платежів за спірним кредитним договором. Представником позивача подано заперечення, відповідно до яких зазначив, що відповідач підписав\~Анкету-Заяву\~про приєднання\~до Умов\~і Правил\~надання банківських\~послуг,\~яка разом\~з Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг та\~тарифами складають\~кредитний договір\~№б/н\~від 30.11.2016,\~ознайомився з\~Умовами та\~Правилами та\~зобов?язався в\~подальшому регулярно\~знайомитись зі\~змінами до\~них,\~викладеними на\~сайті Банку.\~Зазначив,\~що згідно\~розрахунку заборгованості,\~боржник користувався\~кредитом,\~значить ознайомився\~з Умовами\~і Правилами\~надання банківських\~послуг в\~А-Банку\~і погодився\~з ними,\~оскільки даний\~кредитний договір\~є договором\~Оферти.\~Банком станом\~на час\~укладання договору,\~на виконання\~відповідних положень Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~надано всю\~необхідну інформацію\~в письмовому\~вигляді,\~результатом чого\~є факт\~підписання сторонами\~кредитного договору.\~Своїм підписом\~під ретельно\~прочитаним кредитним\~договором позичальник\~підтвердив факт\~виконання банком\~усіх переддоговірних\~формальностей,\~щодо яких\~є застереження\~у чинному\~на той\~час законодавстві,\~в тому\~числі й\~постанові правління\~НБУ №168\~від 10.05.2007,\~і саме\~це є\~доказом обізнаності\~позичальника з\~усіма умовами\~кредитування на\~момент підписання\~кредитного договору.\~Таким чином,\~відповідач сам\~погодився як\~з Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг,\~так і\~з необхідністю\~самостійного ознайомлення\~на сайті\~банку з\~їх оновленими\~версіями.\~Зазначив,\~що наявна\~у позивача\~заборгованість нарахована\~у відповідності\~до умов\~кредитування,\~які складаються\~із Анкети-Заяви,\~Тарифів та\~Умов і\~Правил (актуальна\~копія яких\~була додана до позову). На підтвердження вірності розрахунку до матеріалів справи було додано банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік"), де в тому числі відображено використання Відповідачем кредитного ліміту. Крім того, зазначив, що до матеріалів справи додано довідку про видачу картки та довідку про встановлення/зміну кредитного ліміту. Звертав увагу, що ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як Банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов?язком клієнта. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, згідно позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 30.11.2016\~ [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту. За умовами укладеного договору АТ «Акцент-Банк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в Анкеті-заяві [PERSON] підтвердив, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.10.2023 року має заборгованість у розмірі 158613, 48 грн., з яких: 107327,01 грн.\~заборгованість за кредитом; 51286, 47 грн.\~заборгованість за відсотками. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до положень\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно із\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті\~12,\~13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Саме сторони повинні довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів на спростування факту використання ним кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, але разом з тим виклав свої заперечення щодо існування договірних відносин з позивачем. Звертаючись до суду з позовом «Акцент-Банк» просив стягнути заборгованість за кредитним договором, який оформлений у вигляді Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30.11.2016. На підтвердження своїх вимог позивач додав до позовної заяви витяг з Умов та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розмішеного на сайті банку та тарифи, які не містять підпису відповідача. Надана Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30.11.2016, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту, а також процентної ставки. Отже, сама по собі підписана Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Таким чином, суд дійшов висновку, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (30.11.2016) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.12.2023). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З розрахунку заборгованості, виписки руху коштів за рахунком, вбачається, що [PERSON] отримав та використовував кредитні кошти (знімав як готівку, так і здійснював розрахунки в магазинах тощо), неодноразово вносив кошти на повернення отриманого у кредит, тобто активно використовував кредитні кошти. Суд бере до уваги розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] і зазначає, що і розрахунок заборгованості, і подана позивачем виписка відповідають одне одному, а виписка лише деталізує операції по картці. Суд при розгляді справи повинен зберігати об`єктивність і неупередженість (ч. 5\~ст. 12 ЦПК України), а докази судом мають оцінюватися у сукупності (ст. 89 ЦПК України) Тому, за сукупності доданих до позову доказів, безпідставними та немотивованими є твердження відповідача [PERSON] про відсутність доказів надання йому кредитних коштів банком. З огляду на те, що в сукупності з наявними письмовими доказами у справі доведено факт користування [PERSON] кредитними коштами та те, що вони відповідачем в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, отже у суду наявні підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих ним кредитних коштів. Отже, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості за кредитом у розмірі 107327, 01 грн., а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів, то суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом частини другої\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг, які розміщені на сайті Банку, як невід`ємні частини спірного договору. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до частини другої\~статті 9 Закону №1734-VIII «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У зазначеній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду здійснив відступ від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Отже, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що підписання Паспорта споживчого кредиту, з огляду на його правову природу (це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення позикодавця кредитором про наявні пропозиції кредитування), його зміст (містить інформацію про два різні кредитні продукти), не є підтвердженням досягнення між банком та позичальником умов кредитування, в тому числі і щодо процентної ставки. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 51286, 47 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір в сумі 1825,12 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial