Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

11 березня 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов, яким представник АТ «СЕНС БАНК» Мужик Н.Т. просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 501358816 у розмірі 45\~565,42 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа-Банк». 13 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501358816. За цим договором АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. АТ «Альфа-Банк» належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 45\~565,42 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, досудову вимогу банку щодо виконання договірних зобов`язань залишив без реагування. Тому АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням сторін. Також роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, представник позивача направив до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розгляду справи у його відсутність та проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Враховується судом і\~рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011,\~згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~\~ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5\~\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~12,\~81,\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501358816, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит готівкою у розмірі 32 000,00 грн., зі фіксованою процентною ставкою за користування коштами у розмірі 45% річних строком на 60 місяців. 13 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501358816, анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого\~\~ [PERSON] отримав кредит в гривнях зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно оферти\~\~ [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним Угоду про надання споживчого кредиту №501358816, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк». Всі відносини, що не врегульовані угодою, [PERSON] запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua (п. 5 Оферти). 30 листопада 2022 року найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» змінено на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 30 листопада 2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»). Пункт 1 ч. 2\~ст.11 Цивільного Кодексу України\~встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичаль-никові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено у\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Також, згідно ч. 2\~ст.615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1\~ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно ч. 2\~ст. 1048 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав [PERSON] грошові кошти готівкою в розмірі 32\~000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 544973585. Однак,\~\~ [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2023 року на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим, має заборгованість в розмірі 45565,42 гривень, з яких : 31\~053,22 грн. заборгованість за кредитом, 14\~512,20 грн. заборгованість по відсотках. Судом також встановлено, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів Акціонерного товариства «СЕНС БАНК». Доказів протилежного суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 501358816 від 13 вересня 2021 року у розмірі 45\~565, 42 грн., оскільки ухилення від виконання своїх зобов`язань і не погашення заборгованості за договором є порушенням законних прав та інтересів Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» Відповідно вимог ч. 1 ст.\~133\~та п. 1 ч. 2 ст.\~141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 3028 гривень 00 копійок (меморіальний ордер № 221164832 від 08 лютого 2024 року), що є мінімальною ставкою, визначеною\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved