Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 21.07.2017\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~як громадянами\~країни Ізраїль\~було укладено\~шлюб на\~території Грузії,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~укладення шлюбу\~№ [NUMBER] \~від 21.07.2017\~року,\~виданим АРДС\~Тбіліський будинок\~укладення шлюбів\~№ 2.\~Після укладення\~цього шлюбу\~Позивачу було\~присвоєно прізвище\~-\~ [PERSON] ,\~а Відповідачу\~-\~ [PERSON] .\~В подальшому,\~вже на\~території Держави\~Ізраїль на\~підставі цього\~шлюбу Відповідач\~змінила прізвище\~ [PERSON] на\~прізвище [PERSON] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим в державі Ізраїль. Спільне життя у подружжя не склалося через різні погляди на побудову сімейного життя та шлюбні обов`язки. Як наслідок, між ними зникло почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. Можливості зберегти сім`ю немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На примирення позивач не згодний, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судове засідання. Позивач та його уповноважений представник адвоката Коваль О.Ю. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 14.06.2024 року від представника позивача адвоката Коваль О.Ю. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи нотаріально засвідчену копію перекладу та апостилю Свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 21.07.2017 року у Грузії. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, 14.06.2024 року від представника відповідачки адвоката Ципліцького Д.О. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачки та її представника, в якій, також зазначено, що позовні вимоги відповідачка визнає повністю. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, 21.07.2017 р. у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу №2 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . \~Після державної\~реєстрації шлюбу\~ [PERSON] присвоєно прізвище\~« [PERSON] » (свідоцтво\~про шлюб\~№ [NUMBER] від 21 липня 2017 року). В подальшому, на території Держави Ізраїль на підставі цього шлюбу Відповідач змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] . Місце проживання дитини в даній справі не вирішується. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно зі ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.). Відповідно до наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. (в ред. від 18.11.2003 р. №140/5) "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції. Відповідно до ст. ст. 2,3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 р.) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції. На нотаріально засвідченій копії Свідоцтва про укладення шлюбу № 81171000363 від 21.07.2017 року, виданого АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбів № 2, країна Грузія, проставлено апостиль 31.07.2017 року. Частиною 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Питання про розподіл судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved