Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач 28.11.2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить суд позбавити батьківських прав відповідачку та стягнути аліменти на користь законного представника [PERSON] на утримання дітей. Позов обґрунтував тим, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дітей внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дітей було влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка по справі не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям дітей, ніяким чином не піклується про них, не цікавиться їхніми успіхами у школі та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, зв`язку із дітьми не підтримує. Оскільки відповідачка по справі тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей та стягнути аліменти на користь законного представника [PERSON] на їх утримання в розмірі 1/3 частки від доходів відповідачки. Представник позивача у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, за таких обставин суд не має відомостей про причини неявки відповідача, тому вважає потрібним за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, які містяться в п.п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства Таким чином, судом, зокрема встановлено, та не оспорюється сторонами, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Остання має трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.6), [PERSON] , [INFO] (а.с.7), [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Народження дітей зареєстроване на підставі ст.135 СК України, тобто відомості про батька внесені за вказівкою матері. Згідно рішення Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області від 12.05.2023 року дітям наданий статус, позбавлених батьківського піклування (а.с.16-18). Відповідачка по справі не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям дітей, ніяким чином не піклується про них, не цікавиться їхніми успіхами у школі та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, зв`язку із дітьми не підтримує. Розпорядженням від 25.05.2023 року Красноргадської районної військової адміністрації Харківської області діти були влаштовані на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.23-24). На цьому підґрунті позивач надав висновок від 20.11.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , виходячи із найкращих інтересів дітей (а.с.32). Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, з наведених вище документів, пояснень сусідів суд встановив факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, який полягає у не приділенні уваги матері до життя, навчання, та виховання дітей, їх внутрішньому світу. Відповідно до ст. 167 СК України якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 164 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню в розмірі 1/3 частки від доходів відповідачки. Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд доходить висновку про стягнення з відповідачки на користь законного представника [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну. Тому, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то він в сумі 2147,20 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved