Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення (визначення) порядку користування земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, змінивши 18 грудня 2023 року предмет позову, остаточно просить суд здійснити поділ житлового будинку з господарськими спорудами під [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] за варіантом № 2.2. висновку судового експерта № 061/2022 від 07 червня 2023 року ПП «Одеський науково дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» ( з відступом від їх ідеальних часток), а саме: з відступом від їх ідеальних часток наступним шляхом: виділити в натурі співвласнику [PERSON] 64/100 частин (що на 13/100 частин більше її ідеальної долі) з грошовою компенсацією [PERSON] ринкової вартості за 13/100 частин в сумі 98219, 00 грн: Частину житлового будинку літ. «А», площею 28,7 кв.м. в складі наступних приміщень: - приміщення № 2-3 житлова, площею 16,0 кв.м.; - приміщення № 2-4 житлова, площею 12,7 кв.м.. Житлову прибудову літ. «А1», площею 15,5 кв.м в складі наступного приміщення:- приміщення № 2-5, житловою площею 15,5 кв.м. Частину прибудови літ. «а», площею 13,8 кв.м. в складі наступних приміщень: - приміщення № 2-1 приміщення, площею 9, 4 кв.м.; приміщення № 2-2 - коридор, площею 4,4 кв.м. Прибудову літ. «а1», площею 7,9 кв.м. в складі наступного приміщення: - приміщення № 2-6 - кухня, площею 7,9 кв.м. Прибудову літ. «а2», площею 3,1 кв.м., в складі наступного приміщення: - приміщення № 2-8 - санвузол, площею 3,1 кв.м. Котельню літ. «а3», площею 2,1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-7 - котельня, площею 2,1 кв.м. та господарських будівель: літню кухню літ. «Б»; прибудову літ. «б»; підвал літ. «б1»; тамбур літ. «б2»; сарай літ. «Г»: та виділити в натурі співвласнику [PERSON] 36/100 частин (що на 13/100 частин менше її ідеальної долі) зі стягненням на її користь з [PERSON] грошової компенсації ринкової вартості за 13/100 частин в сумі 98 219,00 грн. Частину житлового будинку літ. «А», площею 29,9 кв.м., в складі наступних приміщень: приміщення № 1-2 - житлова, площею 11,2 кв.м.; приміщення № 1-3 - житлова, площею 18,7 кв.м. Частину прибудови літ. «а», площею 9,1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 1-1 - кухня, площею 9,1 кв.м. Господарські будівлі: літня кухня літ. «В»; сарай літ. «Є»; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок під номером [ADDRESS] в складі приміщень: частини житлового будинку літ. «А», площею 28,7 кв.м., в складі наступних приміщень: приміщення № 2-3 - житлова, площею 16,0 кв.м.; приміщення № 2-4 - житлова, площею 12,7 кв.м. Житлової прибудови літ. «А1», площею 15,5 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-5, житлова площа 15,5 кв.м. Частини прибудови літ. «а», площею 13,8 кв.м. в складі наступних приміщень: приміщення № 2-1 - приміщення, площею 9,4 кв.м.; приміщення № 2-2 - коридор, площею 4,4 кв.м. Прибудови літ. «а1», площею 7,9 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-6- кухня, площею 7,9 кв. м. ?? Прибудови літ. «а2», площею 3,1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-8 - санвузол, площею 3,1 кв.м. Котельні літ. «а3», площею 2, 1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-7 - котельня, площею 2,1 кв.м. та господарських будівель: літньої кухні літ. «Б»; прибудови літ. «б»; підвалу літ. «б1»; тамбура літ. «62»; сараю літ. «Г»; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок під номером [ADDRESS] в складі приміщень: частини житлового будинку літ. «А», площею 29,9 кв.м., в складі наступних приміщень: приміщення № 1-2 - житлова, площею 11,2 кв.м.; приміщення № 1-3 - житлова, площею 18,7 кв.м. Частини прибудови літ. «а», площею 9,1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 1-1 - кухня, площею 9,1 кв.м. Господарські будівлі: літня кухня літ. «В»; сарай літ. «Є»; встановити (визначити) порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , шляхом: виділити в користування [PERSON] частину земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0450 га, межі якої описуються наступним чином: від точки 1, по прямій лінії на відстані 21,77м. (до точки 2); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,04 м. (до точки 3); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,16 м. (до точки 4); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,56 м. (до точки 5); ??з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,02 м. (до точки 6); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 23,07 м. (до точки 7); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,02 м. (до точки 8); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 22,67 м. (до точки 9); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,13 м. (до точки 10); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,30 м. (до точки 11); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,93 м. (до точки 13); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,46 м. (до точки 14); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 7,61 м. (до точки 15); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,38 м. (до точки 16); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,97 м. (до точки 17); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,17 м. (до точки 18); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,35 м. (до точки 19): з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,80 м. (до точки 20); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,50 м. (до точки 21); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,15 м. (до точки 22): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,15 м. (до точки 23); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 24); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,48 м. (до точки 25); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,50 м. (до точки 26); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,90 м. (до точки 27); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,30 м. до первісної точки відліку (точки 1) Вхід (в`їзд) на територію частини земельної ділянки, що виділена [PERSON] здійснювати з боку вул. Приморської через існуючі металеві ворога, обладнані хвірткою; виділити в користування [PERSON] частину земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0432 га, межі якої описуються наступним чином: від точки 8, по прямій лінії на відстані 22,67м. (до точки 9); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,13 м. (до точки 10); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,30 м. (до точки II); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,93 м. (до точки 13); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,46 м. (до точки 14); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 7,61 м. (до точки 15); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,38 м. (до точки 16); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,97 м. (до точки 17); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,17 м. (до точки 18); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,35 м. (до точки 19); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,80 м. (до точки 20); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,50 м. (до точки 21); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,15 м. (до точки 22); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,15 м. (до точки 23); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 24); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,48 м. (до точки 25); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,05 м. (до точки 28); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,20 м. (до точки 29); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 17,59 м. (до точки 30); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,11 м. (до точки 31): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,13 м. (до точки 32); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,71 м. (до точки 33); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 5,85 м. (до точки 34): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,80 м. (до точки 35); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,99 м. (до точки 36); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 19,01 м. (до точки 37): з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,53 м. до первісної точки відтіку (до точки 8); Вхід на територію частини земельної ділянки, що виділена [PERSON] , здійснювати з боку вул. Приморської через існуючі металеві ворота. З метою забезпечення обслуговування (ремонту), встановити земельні сервітути: по відношенню до частини земельної ділянки, що виділено [PERSON] : площею 0,0005 га, вздовж зовнішньої стіни літньої кухні літ. «В», на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни літньої кухні літ. «В». межі якого описуються наступним чином: від точки 11, по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,93 м. (до точки 13): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 42); ??з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,93 м. (до точки 43); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. до первісної точки відліку (до точки 11). Площею 0,0006 га, вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку, на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни літньої кухні літ. «Б» літньої кухні літ. «В», межі якого описуються наступним чином: від точки 23, по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 24); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 40); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 41); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. до первісної точки відліку (до точки 23). По відношенню до частини земельної ділянки, що виділено [PERSON] : площею 0,0011 га вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку, на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни частини житлового будинку межі якого описуються наступним чином: від точки 16, по прямій лінії на відстані 10,97 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,17 м. (до точки 18): ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 38); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,13м. (до точки 39); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,0 м. до первісної точки відліку (до точки 16); сторонам виконати наступні будівельні роботи: із сараю літ. «Є» обладнати прохід на частину земельної ділянки, яку виділено [PERSON] , яка знаходиться з тильного боку земельної ділянки та яка використовується під сад город; зобов`язати [PERSON] знести самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна - літню кухню літ. «І», підвал літ. «і», гараж літ. «З», санвузол літ «б-3» сарай літ «К», та сарай літ. «Л»; в частині знесення самочинно збудованого підвалу, встановити порядок зносу «шляхом засипання»; стягнути з [PERSON] (мешкає за адресою: [ADDRESS] , інші відомості відсутні) на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі, обґрунтовані на момент ухвалення рішення. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона на підставі договору купівлі продажу частки житлового будинку від 23 червня 2016 року є власником 51/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 110, 1 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., літніх кухонь літ. «Б», «В», сараїв літ. «Г», «Є», вбиральні літ. «Д», споруд № 1,4,6-10. Відповідач у свою чергу, є власником 49/100 часток цього ж житлового будинку на підставі рішення суду № 2-5350/2008 р від 29 липня 2008 року, згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно. Виходячи з положень ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, станом на теперішній час житловий будинок (об`єкт нерухомості) знаходиться у спільній частковій власності, а саме належить на праві власності в наступних частках: 51/100 належить [PERSON] ; 49/100 належить [PERSON] Земельна ділянка з розташованими на ній житловим будинком та надвірними господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , знаходиться в користуванні позивача та відповідача пропорційно часток їх власності на житлові будинки. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Однак, досягти згоди в порядку користування земельною ділянкою, на якій розташоване їх спільне нерухоме майно нам не вдалось. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості (виник спір) про встановлення порядку користування земельною ділянкою, що призвело до не можливості вчинити відповідний договір, вона має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності. Одночасно, Відповідачем, на вказаній земельній ділянці, без отримання відповідних дозволів, розробки та затвердження проекту будівлі, без узгодження з іншим співвласником, було здійснено самочинну забудову, а саме: літню кухню літ. «I», підвал літ. «і», гараж літ. «3», сарай літ. «К», санвузол літ «б3» сарай літ. «К», та сарай літ. «Л». Цей факт підтверджується, зокрема: відміткою органу БТІ на технічному паспорті, складеному при проведенні інвентаризації; листом з особистим підписом Відповідача, про ту обставину, що нею було здійснено самочинне будівництво вказаних об`єктів. На підставі вищевикладеного вона і звернулася з вказаним позовом до суду. 04 серпня 2018 року, від відповідача надійшов відзив на позовні вимоги, відповідно до якого відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково; на підставі виготовлених спеціалістом та експертом відповідних матеріалів складеної між ними мирової угоди прийняти відповідне судове рішення щодо поділу житлового будинку в натурі між власниками виділенням частки; встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд між позивачем та відповідачем пропорційно часток у праві власності на житловий будинок; відмовити позивачу в частині зобов`язання знести самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна: літню кухню літ. «І», підвал літ. «і»; гараж літ. «З», сарай літ. «К», санвузол літ. «б3»; сарай літ. «К» та сарай літ. «Л», у зв`язку з тим, що позивач виходить за межі своїх вимог, відмовити у стягненні судових витрат в сумі 16\~409 грн, 60 коп., зазначаючи, що позивач безпідставно посилається на те, що відповідачем на вказаній земельній ділянці без отримання відповідних дозволів, розробки та затвердження проекту будівлі без узгодження з іншим співвласником (а саме з позивачем) було здійснено самочинну забудову: літню кухню літ. «І», підвал літ. «і», гараж літ. «3», сарай літ. «К», санвузол літ «б3» сарай літ «К», та сарай літ. «Л». В позовній заяві до суду позивач безпідставно надає розрахунок витрат, а саме: пов`язаних із залученням спеціаліста для проведення геодезичної зйомки та виготовлення відповідача відповідної документації на суму - 5 000 грн., витрати пов`язанні із залучення експерта на проведення експертизи 10 000 грн. Ст. 355 ЦК України, Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Ст. 356 ЦК України, Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 23 червня 2016 року між [PERSON] (до шлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №HAI602469 між [PERSON] частки житлового будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А» , загальною площею 110, кв.м. житловою площею 74,1 кв.м., літніх кухонь літ. «Б», «В», сараїв літ. «Г», «Є», вбиральні літ. «Д», споруд № 1,4,6-10. Згідно інформації наданої відділом Держгеокадастру у місті Білгород-Дністровський Одеської області від 09.06.2016 року № Б-114/0-114/6-16 на день складання договору купівлі-продажу частки житлового будинку за даними програмного забезпечення Державного земельного кадастру, кадастровий номер земельній ділянці за вищевказаною адресою не присвоєний, а тому покупець [PERSON] , нині позивач, на час підписання договору купівлі - продажу розуміла, що на день покупки частки житлового будинку, будь яка технічна документація на земельну ділянку була відсутня, розміри та межі земельної ділянки не встановлені, і до подачі позовної заяви до суду, а саме з 2016 року вона ніколи не заявляла вимог до відповідача щодо домовленості порядку володіння та користування земельною ділянкою. Вона, відповідач [PERSON] , не заперечує проти поділу житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки) та встановлення факту порядку користування земельною ділянкою. Вважає за необхідне провести всі ці дії в законному порядку з залученням спеціаліста, експерта, встановити варіанти поділу та скласти мирову угоду. З цього приводу в неї відсутній будь який спір. Позивач на день подачі позову до суду не є власником, користувачем спірної земельної ділянки, про що свідчить відсутність доказів, крім того відповідач здійснюючи самочинне будівництво, не порушила права інших осіб, про що відсутні будь які докази. Право на подачу позовної заяви до суду про знесення самочинного будівництва, відповідно до ст. 376 ЦК України у позивача відсутні. Не надаючи ніяких доказів по справі, позивач безпідставно просить суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом цієї справи в сумі 16\~409, 60 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 14 грудня 2017 року Ухвалою суду, по вказаній справі було відкрито провадження по справі. (т.1 а.с. 26) 12 лютого 2018 року Ухвалою суду, суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному проваджені з призначенням справи до її підготовчого розгляду. (т.1 а.с. 32-33) 12 вересня 2018 року Ухвалою суду клопотання позивача про призначення судово будівельно технічної експертизи було задоволено, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. (т.1 а.с. 78-79) 12 вересня 2018 року Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про призначення земельно технічної експертизи, на час проведення експертизи було зупинено. (т.1 а.с. 80-81) 30 червня 2020 року Ухвалою суду провадження по справі було поновлено з продовженням її підготовчого розгляду. (т.1 а.с. 108) 03 серпня 2020 року Ухвалою суду відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. (т.1 а.с. 115-116) 09 лютого 2021 року Ухвалою суду, задоволено клопотання представника позивача про призначення судово земельно технічної експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. (т.1 а.с. 144-145) 02 лютого 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням її розгляду по сутті справи. (т.2 а.с. 41) Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, матеріали справи містять відзив на позовні вимоги позивача. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.\~\~ Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу частки житлового будинку від 23 червня 2016 року [PERSON] є власником 51/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 110, 1 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., літніх кухонь літ. «Б», «В», сараїв літ. «Г», «Є», вбиральні літ. «Д», споруд № 1,4,6-10. [PERSON] у свою чергу, є власником 49/100 часток цього ж житлового будинку на підставі рішення суду № 2-5350/2008 р від 29 липня 2008 року, згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно. Виходячи з положень ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, станом на теперішній час житловий будинок (об`єкт нерухомості) знаходиться у спільній частковій власності, а саме належить на праві власності в наступних частках: 51/100 належить [PERSON] ; 49/100 належить [PERSON] Земельна ділянка з розташованими на ній житловим будинком та надвірними господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , знаходиться в користуванні позивача та відповідача пропорційно часток їх власності на житлові будинки. Задля повного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу від 09 лютого 2021 року, згідно якої клопотання представника позивача про призначення судової земельно - технічної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення /визначення/ порядку користування земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва було задоволено; призначено по\~ цивільній справі\~ судову земельно\~-\~технічну експертизу, \~на вирішення\~ якої поставлені\~наступні питання: Чи можливо з технічної точки зору виділити в натурі [PERSON] 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 110, 1 кв.м., житловою площею 74, 1 кв.м., літніх кухонь літ. "Б", "В", сараїв літ. "Г", "Є", вбиральні літ. "Д", споруд № 1,4, 6-10"? Якщо ні, то вказати чому саме і які необхідно провести роботи по переобладнанню будинку та господарських будівель та споруд для можливого виділення в натурі [PERSON] 51/100 частки житлового будинку [ADDRESS] ? Чи є об`єкти нерухомого майна /літня кухня літ. "І", сарай літ. "Л"/, що на думку позивача підлягають знесенню, самочинно збудованими? Чи відповідають дані забудови /літня кухня літ. "І", підвал літ. "і", гараж літ. "З", сарай літ. "К", санвузол літ. "Б", сарай літ. "К" та сарай літ. "Л"/ встановленим нормам та правилам будівництва, санітарним та протипожежним нормам? Так, 19 червня 2023 року на адресу суду надійшов висновок № 061/2022 від 07 червня 2023 року судової будівельно-технічної, оціночно будівельної, оціночно земельної та земельно-технічної експертизи, згідно якого експертним дослідженням наданих матеріалів цивільної справи; технічного звіту по топографо геодезичним вишукуванням земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] виготовлений ФОП [PERSON] станом на 2019 рік; технічного звіту про виконання кадастрової зйомки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] виготовлений ФОП [PERSON] станом на 2022 рік; технічного паспорту на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] виготовлений КП «Білгород Дністровське БТІ» станом на 22 листопада 2021 рік з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що між співвласниками домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] склався фактичний порядок користування будівлями та спорудами. Самочинно збудовані будівлі, які відображені в копії аркушів з матеріалів технічної інвентаризації на об`єкт нерухомості по [ADDRESS] , станом на 29 жовтня 2019 рік з КП «Білгород Дністровське бюро технічної інвентаризації, а саме: нежитлова прибудова літ. «А2», підвал літ. «а5», санвузол літ. «б3», сараї літ. «К» та літ. «Л», а також навіс літ. «М», при розробці варіантів розподілу (виділу часток) домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , експертом не враховувались. Виходячи з проведеного візуального огляду житлового будинку та господарських будівель, розташованих по [ADDRESS] , враховуючи конструктивне та об?ємно - планувальне рішення житлового будинку, а також місце розташування будівель на земельній ділянці, експертом було встановлено, що з технічної точки зору виділити в натурі належну [PERSON] - 51/100 частину та належні [PERSON] 49/100 частин із вказаного домоволодіння, у відповідності до їх ідеальних часток технічно не надається можливим. Виходячи з вищенаведеного, експерт пропонує: два варіанти виділу в натурі належної [PERSON] - 51/100 частини та належних [PERSON] - 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , з відступом від їх ідеальних часток, з проведенням будівельних робіт, з визначенням розміру грошової компенсації співвласнику, частка якого за запропонованим варіантом розподілу зменшиться; шість варіантів порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до їх ідеальних часток в житловому будинку з господарськими будівлями. В своїх уточнених позовних вимогах позивач просить визначити другий варіант розподілу (виділу часток) житлового будинку зі сплатою грошової компенсації [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 98\~219 грн, другий варіант порядку користування земельною ділянкою до запропонованого другого варіанту виділу (розподілу) житлового будинку з господарськими спорудами. При цьому зазначив, що буде досягнута мета позову щодо виділення часток та користування ділянкою; відсутність необхідності проведення додаткових перепланувань, перебудов та робіт; встановлення максимально зручних для обох сторін сервітутів щодо земельної ділянки; максимальна ізольованість та зручність користування позивачем та відповідачем своїми новоутвореними частками, оскільки на теперішній час через постійні суперечки та необхідність повсякчас бачитися, неодноразово виникають сварки та напруженість. Відповідач в своєму відзиві зазначила, що на підставі виготовлених спеціалістом та експертом відповідних матеріалів складеної між ними мирової угоди прийняти відповідне судове рішення щодо поділу житлового будинку в натурі між власниками виділенням частки; встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд між позивачем та відповідачем пропорційно часток у праві власності на житловий будинок; відмовити позивачу в частині зобов`язання знести самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна: літню кухню літ. «І», підвал літ. «і»; гараж літ. «З», сарай літ. «К», санвузол літ. «б3»; сарай літ. «К» та сарай літ. «Л», у зв`язку з тим, що позивач виходить за межі своїх вимог, відмовити у стягненні судових витрат в сумі 16\~409 грн, 60 коп. На неодноразові виклики після надходження висновку експерта для визначення варіанту виділу (розподілу), визначення варіанту порядку користування земельною ділянкою не з`явилась, не скориставшись своїм правом на надання заперечень щодо висновку експерта. Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду. Щодо позовних вимог про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 51/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 110, 1 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., літніх кухонь літ. «Б», «В», сараїв літ. «Г», «Є», вбиральні літ. «Д», споруд № 1,4,6-10. [PERSON] у свою чергу, є власником 49/100 часток цього ж житлового будинку на підставі рішення суду № 2-5350/2008 р від 29 липня 2008 року, згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно. Земельна ділянка з розташованими на ній житловим будинком та надвірними господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , знаходиться в користуванні позивача та відповідача пропорційно часток їх власності на житлові будинки. У відповідності до ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За\~ цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними, однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Виходячи із положень вказаних вище норм чинного законодавства, суд погоджується з ствердженнями представника позивача, викладеним в уточнених позовних вимогах, що при запропонованому експертом та визначеному в уточнених позовних вимогах позивачем другого варіанту висновку судового експерта № 061/2022 від 07 червня 2023 року ПП «Одеський науково дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» ( з відступом від їх ідеальних часток), порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] буде досягнута мета позову щодо виділення часток та користування ділянкою; відсутність необхідності проведення додаткових перепланувань, перебудов та робіт; встановлення максимально зручних для обох сторін сервітутів щодо земельної ділянки; максимальна ізольованість та зручність користування позивачем та відповідачем своїми новоутвореними частками. Стосовно зазначеного варіанту виділення в натурі частки житлового будинку та порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , відповідачем обґрунтованих заперечень подано не було. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦК України, \~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1\~ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Статтею 358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.02.2021 р. у справі № 279/4966/16-ц (з посиланням на постанови ВСУ від 16.11.2016 р., справа № 6-1443цс16 та від 03.04.2013 р., справа №6?12цс13), у законодавстві закріплено загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки прямо залежить від права власності на будівлю/споруду. Нормами чинного законодавства передбачено механізм роздільного правового врегулювання: нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість; нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Також Верховний Суд відзначив, що при розгляді справ про виділ частки суд може виділити співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки (якщо це можливо технічно). Коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.06.2021 р. у справі № 161/1083/20 (з посиланням на постанови ВСУ від 02.07.2014 р., справа № 6-68цс12 та від 24.02.2016 р., справа № 6-2784цс15; постанову Великої Палати ВС від 18.12.2018 р., справа № 908/1754/17)., Верховний Суд прийшов до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинене, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Це визначальна обставина в даній категорії справ. Право власності особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, перелічених в п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України: якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, або річ є неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим. При цьому норма, закріплена в п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Як встановлено в ході судового розгляду справи, наявна технічна можливість виділу в натурі належної [PERSON] 51/100 частини та належних [PERSON] 49/100 частини житлового будинку, з відступом від їх ідеальних часток, з проведенням будівельних робіт, з визначенням розміру грошової компенсації співвласнику, частка якого за запропонованим варіантом розподілу зменшиться. Згідно вимог чинного законодавства, у разі виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, щодо особи, майно якої виділено в натурі, спільна власність припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно, й у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що відповідач не заперечує щодо поділу житлового будинку в натурі та виділення частки, встановлення порядку користування земельною ділянкою, про що нею зазначено у відзиві на позовні вимоги, де нею вказано, що вона не заперечує проти поділу житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки) та встановлення порядку користування земельною ділянкою, з цього приводу в неї відсутній будь який спір, суд вважає за необхідне виділити в натурі співвласнику [PERSON] частину житлового будинку літ. «А», площею 28, 7 кв.м., оціночною вартістю 125\~349 грн в складі наступних приміщень: приміщення № 2-3 житлова, площею 16,0 кв.м., оціночною вартістю 69\~881 грн; приміщення № 2-4 житлова, площею 12,7 кв.м., оціночною вартістю 55\~468 грн. Житлову прибудову літ. «А1», площею 15,5 кв.м в складі наступного приміщення: приміщення № 2-5, житловою площею 15,5 кв.м., оціночною вартістю 46\~139 грн; частину прибудови літ. «а», площею 13,8 кв.м., оціночною вартістю 58\~188 грн, в складі наступних приміщень: приміщення № 2-1 приміщення, площею 9, 4 кв.м., оціночною вартістю 39\~636 грн; приміщення № 2-2 - коридор, площею 4,4 кв.м., оціночною вартістю 18\~552 грн; прибудову літ. «а1», площею 7,9 кв.м., оціночною вартістю 28\~394 грн, в складі наступного приміщення: приміщення № 2-6 - кухня, площею 7,9 кв.м., оціночною вартістю 28\~394 грн; прибудову літ. «а2», площею 3,1 кв.м., оціночною вартістю 40\~833 грн, в складі наступного приміщення: приміщення № 2-8 - санвузол, площею 3,1 кв.м., оціночною вартістю 40\~833 грн; котельню літ. «а3», площею 2,1 кв.м., оціночною вартістю 2990 грн, в складі наступного приміщення: приміщення № 2-7 - котельня, площею 2,1 кв.м, оціночною вартістю 2990 грн; з господарських будівель: літню кухню літ. «Б», оціночною вартістю 54\~308 грн; прибудову літ. «б»; оціночною вартістю 17\~443 грн: підвал літ. «б1», оціночною вартістю 40\~836 грн; тамбур літ. «б2», оціночною вартістю 18\~967 грн; сарай літ. «Г», оціночною вартістю 17\~312 грн, загальною оціночною вартістю 450\~759 грн, що відповідає 64/100 частинам, що на 13/100 частин більше її ідеально належної частини; виділити в натурі співвласнику [PERSON] при другому варіанті розподілу, відповідно висновку експерта № 061/2022 від 07 червня 2023 року, частину житлового будинку літ. «А», площею 29,9 кв.м., оціночною вартістю 137\~141 грн, в складі наступних приміщень: приміщення № 1-2 - житлова, площею 11,2 кв.м., оціночною вартістю 48\~918 грн; приміщення № 1-3 - житлова, площею 18,7 кв.м., оціночною вартістю 88\~223 грн; частину прибудови літ. «а», площею 9,1 кв.м., оціночною вартістю 38\~371 грн, в складі наступного приміщення: приміщення № 1-1 - кухня, площею 9,1 кв.м., оціночною вартістю 38\~371 грн; з господарських будівель: літню кухню літ. «В», оціночною вартістю 76246 грн; сарай літ. «Є», оціночною вартістю 5\~477 грн., загальною оціночною вартістю 257\~235 грн, що відповідає 36/100 частинам, що на 13/100 частин менше її ідеально належної частини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію ринкової вартості за 13/100 частин в сумі 98219, 00 гр; припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок під номером [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок під номером [ADDRESS] в складі приміщень: частини житлового будинку літ. «А», площею 28,7 кв.м., в складі наступних приміщень: приміщення № 2-3 - житлова, площею 16,0 кв.м.; приміщення № 2-4 - житлова, площею 12,7 кв.м. , житлової прибудови літ. «А1», площею 15,5 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-5, житлова площа 15,5 кв.м., частини прибудови літ. «а», площею 13,8 кв.м. в складі наступних приміщень: приміщення № 2-1 - приміщення, площею 9,4 кв.м.; приміщення № 2-2 - коридор, площею 4,4 кв.м.; прибудови літ. «а1», площею 7,9 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-6- кухня, площею 7,9 кв. м.; рибудови літ. «а2», площею 3,1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 2-8 - санвузол, площею 3,1 кв.м.; котельню літ. «а3», площею 2, 1 кв.м., в складі наступного приміщення: приміщення № 2-7 - котельня, площею 2,1 кв.м.; з господарських будівель: літню кухню літ. «Б»; прибудову літ. «б»; підвал літ. «б1»; тамбур літ. «62»; сараю літ. «Г»; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок під номером [ADDRESS] в складі приміщень: частини житлового будинку літ. «А», площею 29,9 кв.м., в складі наступних приміщень: приміщення № 1-2 - житлова, площею 11,2 кв.м.; приміщення № 1-3 - житлова, площею 18,7 кв.м. Частину прибудови літ. «а», площею 9,1 кв.м. в складі наступного приміщення: приміщення № 1-1 - кухня, площею 9,1 кв.м. з господарських будівель: літню кухню літ. «В»; сарай літ. «Є»; визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , шляхом: виділити в користування [PERSON] частину земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0450 га, межі якої описуються наступним чином: від точки 1, по прямій лінії на відстані 21,77 м. (до точки 2); ??з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,04 м. (до точки 3); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,16 м. (до точки 4); з поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,56 м. (до точки 5); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,02 м. (до точки 6); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 23,07 м. (до точки 7); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,02 м. (до точки 8); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 22,67 м. (до точки 9); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,13 м. (до точки 10); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,30 м. (до точки 11); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,93 м. (до точки 13); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,46 м. (до точки 14); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 7,61 м. (до точки 15); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,38 м. (до точки 16); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,97 м. (до точки 17); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,17 м. (до точки 18); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,35 м. (до точки 19): з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,80 м. (до точки 20); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,50 м. (до точки 21); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,15 м. (до точки 22): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,15 м. (до точки 23); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 24); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,48 м. (до точки 25); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,50 м. (до точки 26); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,90 м. (до точки 27); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,30 м. до первісної точки відліку (точки 1). Вхід (в`їзд) на територію частини земельної ділянки, що виділена [PERSON] здійснювати з боку вул. Приморської, через існуючі металеві ворога, обладнані хвірткою; виділити в користування [PERSON] частину земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0432 га, що відповідає площі, належної відповідно до ідеальної частки, межі якої описуються наступним чином: від точки 8, по прямій лінії на відстані 22,67м. (до точки 9); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,13 м. (до точки 10); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,30 м. (до точки II); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,93 м. (до точки 13); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,46 м. (до точки 14); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 7,61 м. (до точки 15); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,38 м. (до точки 16); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,97 м. (до точки 17);? далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,17 м. (до точки 18); ??з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,35 м. (до точки 19); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,80 м. (до точки 20); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,50 м. (до точки 21); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,15 м. (до точки 22); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,15 м. (до точки 23); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 24); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,48 м. (до точки 25); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,05 м. (до точки 28); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,20 м. (до точки 29); ??з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 17,59 м. (до точки 30); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,11 м. (до точки 31): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,13 м. (до точки 32); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,71 м. (до точки 33); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 5,85 м. (до точки 34): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,80 м. (до точки 35); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,99 м. (до точки 36); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 19,01 м. (до точки 37): з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,53 м. до первісної точки відліку (до точки 8). Вхід на територію частини земельної ділянки, що виділена [PERSON] , здійснювати з боку вул. Приморської, через існуючі металеві ворота. З метою забезпечення обслуговування (ремонту), встановити земельні сервітути: по відношенню до частини земельної ділянки, що виділено [PERSON] : площею 0,0005 га, вздовж зовнішньої стіни літньої кухні літ. «В», на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни літньої кухні літ. «В», межі якого описуються наступним чином: від точки 11, по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 12); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,93 м. (до точки 13): з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 42); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,93 м. (до точки 43); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. до первісної точки відліку (до точки 11); площею 0,0006 га, вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку, на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни літньої кухні літ. «Б» літньої кухні літ. «В», межі якого описуються наступним чином: від точки 23, по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 24); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 40); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,13 м. (до точки 41); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м. до первісної точки відліку (до точки 23). По відношенню до частини земельної ділянки, що виділено [PERSON] : площею 0,0011 га, вздовж зовнішньої стіни частини житлового стіни частини житлового будинку, на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни частини житлового будинку, межі якого описуються наступним чином: від точки 16, по прямій лінії на відстані 10,97 м. (до точки 17); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,17 м. (до точки 18): з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,0 м. (до точки 38); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,13м. (до точки 39); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,0 м. до первісної точки відліку (до точки 16); сторонам виконати наступні будівельні роботи: із сараю літ. «Є» обладнати прохід на частину земельної ділянки, яку виділено [PERSON] , яка знаходиться з тильного боку земельної ділянки та яка використовується під сад /город, а отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про знесення самочинного будівництва, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статей 319,321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до статті 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини першої та другої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до частини третьої цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно до частини четвертої вказаної статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, суд дотримується й позицій Верховного суду з вирішення аналогічних справ, адже дійсно знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Верховний Суд вже розглядав аналогічні справи: № 820/3183/16, № 813/6426/14,\~\~\~\~\~\~№ 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14. \~У постановах за наслідками розгляду цих справ Верховний Суд сформулював такі висновки: - відповідно до вимог частини 7\~статті 376 Цивільного кодексу України\~для задоволення позову у цій категорії справ необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; - у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; - знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. \~Аналізуючи обґрунтованість підстав для відступлення від висновку Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у своїй постанові від 29.01.2020 року у справі №822/2149/18, надаючи чітке роз`яснення можливості застосування такої процедури, як знесення самочинного будівництва, виходить з такого. Верховний Суд, мотивуючи необхідність відступу від висновку сформованого у постановах Верховного Суду в інших справах, в своїй ухвалі про передачу справи на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначив, що застосування\~Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності»,\~Цивільного кодексу України\~у спірних правовідносинах не означає, що після невиконаного припису потрібне ще й невиконане рішення суду для винесення судами наступного рішення про знесення об`єкта самочинного будівництва. Проте, за наслідками розгляду цієї справи Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що підстави для відступу від висновків Верховного Суду, зроблених в інших справах, немає. Відповідно до частин 1, 4, 7\~статті 376 Цивільного кодексу України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом частини 7\~статті 376 Цивільного кодексу України\~зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва. У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою\~статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року\~\~№ 3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту,\~стаття 376 Цивільного кодексу України\~не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4\~статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись з позовними вимогами про знос самочинного будівництва, не наводить жодного доказу порушення її прав вказаним будівництвом, відсутні докази істотного порушення будівельних норм та правил, порушення прав інших осіб, відсутні докази неможливості перебудови об`єкту або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, з урахуванням того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача знести самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткову обґрунтованість позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1344, 80 грн; витрати за проведення судово будівельно технічної експертизи у розмірі 15\~000 грн, які складаються з: витрат, пов`язаних із залученням експерта у розмірі 10\~000 грн; із залученням спеціаліста для проведення геодезичної зйомки та виготовлення відповідної документації 5000 грн. Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВС, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, від якої вважає за необхідне відступити Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у справі № 922/1964/21, предметом касаційного перегляду була ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначену ухвалу залишив без змін. У зазначеній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Натомість у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним\~законом\~чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Враховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначених висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18. Як вбачається з приєднаних до матеріалів справи представником позивача в якості доказів понесених витрат, надане до матеріалів справи: ордер адвоката; угоду про надання правової допомоги. В своїх уточнених позовних вимогах зазначив, що послуги адвоката складають 13\~000 грн, однак жодного доказу понесення вказаних витрат позивачем до матеріалів справи не надано. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягнення з відповідача витрат на правову правничу допомогу у розмірі 13000 грн у повному обсязі.

Outcome: partial