Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач, ТОВ «УІІК Сервіс», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 99 033,28 грн та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та машиномісця № [NUMBER] у підземному паркінгу, що розташований під даним жилим будинком. Функції балансоутримувача та управителя житлового комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою за вказаною адресою виконує ТОВ «УІІК Сервіс». У зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості із сплати за житлово-комунальні послуги, позивачем в порядку наказного провадження до Дніпровського районного суду м.Києва була подана відповідна заява, за результатом розгляду якої Дніпровським районним судом м.Києва був виданий судовий наказ від 25.05.2020 у справі № 755/6960/20 про стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги станом по січень 2020 року включно у розмірі 32 670,47 грн. У подальшому заборгованість боржника із сплати за житлово-комунальні послуги продовжувала накопичуватись та станом на 01.12.2023 загальний розмір заборгованості становить 131 703,75 грн. З урахуванням суми заборгованості із сплати за ЖКП, яка була стягнута з відповідача на підставі судового наказу від 25.05.2020 у справі № 755/6960/20, сума позову у даній судовій справі становить 99 033,28 грн та розраховується наступним чином: 131 703,75 грн (сума загальної заборгованості за ЖКП) - 32 670,47 грн (сума заборгованості, що стягнута за судовим наказом від 25.05.2020 у справі № 755/6960/20) = 99 033,28 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні строки. Копію вказаної ухвали відповідач не отримав, конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, від позивача додаткових пояснень до суду не надходило. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та машиномісця № [NUMBER] у підземному паркінгу, що розташований під даним жилим будинком, на підставі договору міни від 08.04.2009 та договору купівлі-продажу машиномісця від 17.10.2012. Між позивачем та відповідачем укладені договори: № 10-130 на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 13.02.2012; № 10-130 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 13.02.2012; № 10-130 про виконання робіт (послуг) від 13.02.2012. Згідно розрахунку нарахувань за житлове приміщення (кв. [ADDRESS] , заборгованість за житлово-комунальні послуги та за утримання паркінгу станом на 01.12.2023 становить 99 033,28 грн. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, за відсутності належних, достовірних та допустимих доказів щодо відсутності у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд доходить висновку про задоволення позову ТОВ «УІІК Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved