Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

03.10.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.11.2020 року між АТ «Креді Агріколь банк», [PERSON] укладено комплексний договір № 1/4047315, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 42020,00 грн. на споживчі потреби до 26.02.2022 року. 06.07.2020 року між АТ «Креді Агріколь банк» ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №І-2020 предметом якого є відступлення Права вимоги до Боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром прав вимог до договору № І-2020 від 06.07.2020 року, сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги становить 44901,85 грн, що складається з: заборгованість по тілу кредиту 36833,43 грн., заборгованість за відсотками 2080,57 грн., заборгованість за комісією 5987,85 грн. У зв`язку із наведеним, позивач просить суд стягнути із [PERSON] вищевказаний розмір заборгованості, що в сумі становить 44901,85 грн, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Копія Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2023 року направлявся на адресу відповідача. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наведених нижче підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2020 року між АТ «Креді Агріколь банк», [PERSON] укладено комплексний договір № 1/4047315, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 42020,00 грн. на споживчі потреби до 26.02.2022 року. 06.07.2020 року між АТ «Креді Агріколь банк» ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №І-2020 предметом якого є відступлення Права вимоги до Боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно із п. 1.2 договору, кредит, наданий позичальнику на споживчі потреби. Згідно з реєстром прав вимог до договору № І-2020 від 06.07.2020 року, сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги становить 44901,85 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту 36833,43 грн., заборгованість за відсотками 2080,57 грн., заборгованість за комісією 5987,85 грн. Відповідно до п. 1.1 комплексного договору, кредит у сумі 42020,00 грн. надається позичальникові з 27.11.2020 року по 26.02.2022 року. Позичальник сплачує за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. П. 1.2 цього ж договору визначено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування. Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 1.3.1 комплексного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором. Фактично до дня відступлення права вимоги від банку до позивача, оскільки позивач не нараховує відсотки. Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, відповідно до 1.3.2 договору, слід сплачувати позивачу щомісячно в розмірі 2.30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Позивач не нараховує комісію з дати набуття права вимоги. Станом на момент розгляду справи вбачається, що відповідачем неналежним чином виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та наявної заборгованості за кредитом. Станом на дату відступлення прав вимоги сума заборгованості становить 44901,85 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 36833,43 грн; заборгованості за відсотками 2080,57 грн. грн; заборгованості за комісією 5987,85 грн. та заборгованості за пенею 00,00 грн. З матеріалів справи встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивачем направлялася відповідачу досудова вимога від 27.11.2020 року № 1/4047315, яка відповідачем виконана не була. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ст. 514 цього кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 516 даного ж кодексу визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із наведеного вбачається, що новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 цього ж кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 44901,85 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Окрім цього, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наступними документами: договір про надання правової допомоги № 41153878 від 09.08.2023 року, додаткова угода № 0031546117552 від 09.08.2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 09.08.2023 року та акт надання послуг № 41153878 від 09.08.2023 року. Враховуючи вище викладене та виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. В іншій частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу суд відмовляє, у зв`язку з тим, що: формування додатків до позовної та надсилання їх до суду (500,00 грн.) не відноситься до витрат на правову допомогу, позивачем не надано доказів того, що він є експертом в галузі права (відповідно до вимог визначених чинним законодавством до експерта в галузі права), що дає йому право на проведення експертизи юридичних документів (1000,00 грн.), консультація усного характеру (1000,00 грн.) на переконання суду входить в частину оплати здійснення правового аналізу спірних правовідносин. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved