Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

В Рівненський\~міський суд\~Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнення судових витрат звернувся представник ОСББ «Міцкевича 34». В судове засідання представник позивача адвокат Шендера О.М. не зявилася,\~однак до\~суду подала\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~участі та\~участі позивача,\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі.\~Попередньо подала\~до суду\~заяву про\~збільшення позовних\~вимог ,\~а саме\~просить стягнути\~з [PERSON] ,\~ [INFO] , власниці приміщення\~магазину «Світ\~оптики»,\~попередньо квартири\~ [ADDRESS] на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Міцкевича 34», м.Рівне, вул. Міцкевича, буд.34, код ЄДРПОУ 42947587 заборгованість в розмірі 20090,60 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. та судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Якобчук П.О. не зявилися, проте представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Попередньо також представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності, в якій зазначено, що позивачем подано позовну заяву до суду 24 листопада 2023 року, а відповідно до того, що загальна позовна давність, яка відповідно до ст.257 ЦК України становить 3 роки, просить стягнути заборгованість, лише частину, яка перебуває в межах позовної давності. Вважає, що заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території власника приміщення магазину « [INFO] » (попередньо - кв. [ADDRESS] потрібно рахувати починаючи із листопада 2020 року. У такому випадку заборгованість становитиме 11\~628 грн. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що відповідач по справі є власницею приміщення магазину «Світ оптики» попередньо квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні інформаційною довідкою, виданою КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» від 13 січня 2020 року вих.№10, з якої вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційних справ щодо обєктів нерухомого майна, приміщення магазину « [INFO] » (попередньо кв.41), площею 64,6 кв.м. по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25 лютого 2008 року, яке видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних житлових будинків». Відповідно до\~абз. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до\~ст.3 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~діяльність об`єднань і асоціацій регулюється цим Законом,\~Цивільним,\~Житловим\~та\~Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об`єднання, асоціації. Відповідно до ч.4\~ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~статут об`єднання складається відповідно до\~типового статуту,\~який затверджується\~центральним органом\~виконавчої влади,\~що забезпечує\~формування державної\~житлової політики\~і політики\~у сфері\~житлово-комунального\~господарства.\~У статуті\~має бути\~визначено таке: назва\~і місцезнаходження\~об`єднання; мета\~створення,\~завдання та\~предмет діяльності\~об`єднання; статутні\~органи об`єднання,\~їхні повноваження\~та порядок\~формування; порядок\~скликання та\~проведення загальних\~зборів; періодичність\~проведення зборів; порядок\~голосування на\~зборах та\~прийняття рішень\~на них; перелік\~питань,\~для вирішення\~яких потрібна\~кваліфікована більшість\~голосів; джерела\~фінансування,\~порядок використання\~майна та\~коштів об`єднання; порядок\~прийняття кошторису,\~створення та\~використання фондів\~об`єднання,\~включаючи резервні,\~а також\~порядок оплати\~спільних витрат; перелік\~питань,\~які можуть\~вирішуватися зборами\~представників; права\~і обов`язки\~співвласників; відповідальність\~за порушення\~статуту та\~рішень статутних\~органів; порядок\~внесення змін\~до статуту; підстави\~та порядок\~ліквідації,\~реорганізації (злиття,\~поділу)\~об`єднання і\~вирішення майнових\~питань,\~пов`язаних з\~цим. Статут може містити також інші положення, що є істотними для діяльності об`єднання та не суперечать вимогам законодавства. Включення до статуту відомостей про склад співвласників не є обов`язковим. Відповідно до абз.6 ч.9\~ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до\~ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~співвласник зобов`язаний:\~виконувати обов`язки,\~передбачені статутом\~об`єднання; виконувати\~рішення статутних\~органів,\~прийняті у\~межах їхніх\~повноважень; використовувати\~приміщення за\~призначенням,\~дотримуватися правил\~користування приміщеннями; забезпечувати\~збереження приміщень,\~брати участь\~у проведенні\~їх реконструкції,\~реставрації,\~поточного і\~капітального ремонтів,\~технічного переоснащення; забезпечувати\~дотримання вимог\~житлового і\~містобудівного законодавства\~щодо проведення\~реконструкції,\~реставрації,\~поточного і\~капітального ремонтів,\~технічного переоснащення\~приміщень або\~їх частин; не\~допускати порушення\~законних прав\~та інтересів\~інших співвласників; дотримуватися\~вимог правил\~утримання житлового\~будинку і\~прибудинкової території,\~правил пожежної\~безпеки,\~санітарних норм; своєчасно\~і в\~повному обсязі\~сплачувати належні\~внески і\~платежі; відшкодовувати\~збитки,\~заподіяні майну\~інших співвласників; виконувати\~передбачені статутними\~документами обов`язки\~перед об`єднанням; запобігати\~псуванню спільного\~майна,\~інформувати органи\~управління об`єднання\~про пошкодження\~та вихід\~з ладу\~технічного обладнання; дотримуватися\~чистоти у\~місцях загального\~користування та\~тиші згідно\~з вимогами,\~встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~для забезпечення\~виконання власниками\~приміщень своїх\~обов`язків об`єднання\~має право: робити\~співвласникам попередження\~про порушення\~ними статутних\~або інших\~законних вимог\~і вимагати\~їх дотримання; вимагати\~відшкодування збитків,\~заподіяних спільному\~майну об`єднання\~з вини\~власника або\~інших осіб,\~які користуються\~його власністю; вимагати\~від співвласників\~своєчасної та\~у повному\~обсязі сплати\~всіх встановлених\~цим Законом\~та статутом\~об`єднання внесків\~і платежів,\~у тому\~числі відрахувань\~до резервного\~та ремонтного\~фондів; звертатися\~до суду\~в разі\~відмови співвласника\~відшкодовувати заподіяні\~збитки,\~своєчасно та\~у повному\~обсязі сплачувати\~всі встановлені\~цим Законом\~та статутом\~об`єднання внески\~і платежі,\~у тому\~числі відрахування\~до резервного\~та ремонтного\~фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб. Реалізація прав об`єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об`єднання. Загальні збори об`єднання можуть прийняти рішення про списання боргів співвласників у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання спільного майна об`єднання, на суму боргу.\~Порядок розрахунків\~за ці операції\~ визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1\~ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до\~ст.21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~кошти об`єднання складаються з: залишків коштів на утримання і ремонт багатоквартирного будинку на рахунках особи, що здійснювала управління таким будинком до створення об`єднання; внесків і платежів співвласників; коштів, отриманих об`єднанням у результаті здавання в оренду допоміжних приміщень та іншого спільного майна багатоквартирного будинку; коштів, отриманих об`єднанням як відшкодування за надані окремим категоріям громадян пільги на оплату житлово-комунальних послуг та призначені житлові субсидії; коштів та майна, що надходять для забезпечення потреб основної діяльності об`єднання; добровільних майнових, у тому числі грошових, внесків фізичних та юридичних осіб; коштів, залучених на умовах кредиту або позики; коштів державного та/або місцевого бюджетів, отриманих на підставі спільного фінансування для утримання, реконструкції, реставрації, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення багатоквартирного будинку; пасивних доходів; доходів від діяльності заснованих об`єднанням юридичних осіб, що спрямовуються на виконання статутних цілей об`єднання; коштів, отриманих з інших джерел, що спрямовуються на виконання статутних цілей об`єднання. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об?єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обовязків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про об?єднання співвласників\~багатоквартирного будинку»\~передбачено,\~для забезпечення\~утримання та\~експлуатації багатоквартирного\~будинку,\~користування спільним\~майном у\~такому будинку,\~включаючи поточний\~ремонт,\~утримання багатоквартирного\~будинку та\~прибудинкової території,\~водопостачання та\~водовідведення,\~теплопостачання і\~опалення,\~отримання послуги\~з управління\~побутовими відходами,\~об`єднання за\~рішенням загальних\~зборів має\~право: задовольняти\~зазначені потреби\~самостійно шляхом\~самозабезпечення; визначати\~управителя,\~виконавців окремих\~житлово-комунальних\~послуг,\~з якими\~усі співвласники\~укладають відповідні\~договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Згідно із приписами ч.2 ст. 22 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються\~Господарським кодексом України\~в частині господарчого забезпечення діяльності не господарюючих суб`єктів. Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. 16 березня 2019 року було затверджено статут ОСББ «Міцкевича 34» протоколом № 1 установчими зборами ОСББ «Міцкевича 34». Як зазначено в позовній заяві, 11 квітня 2019 року ОСББ «Міцкевича 34» внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1\~608\~102 00000 14880 про створення об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Міцкевича 34», код ЄДРПОУ 42947587, адреса м.Рівне, вул. Міцкевича, буд.34, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні витягом з ЄДРЮОФОПГФ. ОСББ «Міцкевича 34» є неприбутковою організацією, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні рішенням Рівненського управління Головного управління ДФС у Рівненській області №191716400086 від 17 квітня 2019 року. Також це відображено в п.2.6 Статуту ОСББ «Міцкевича 34» - «об?єднання є прибутковою організацією і не має на меті одержання і розподіл прибутку або його частин серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов?язаних з ними осіб». Як зазначено в п.3 Розділу 3 Статуту ОСББ «Міцкевича 34», до виключної компетенції загальних зборів відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обовязковим для всіх співвласників. З дослідженого в судовому засіданні рішення загальних зборів ОСББ «Міцкевича 34» викладеного в протоколі №4 від 02 лютого 2020 року вбачається, що питанням № [NUMBER] встановлено внесок на управління багатоквартирного будинку в розмірі 5 грн.м2/міс. Загальної площі для житлових приміщень та нежитлових приміщень на 2020 рік та затверджено кошторис на 2020 рік. 08 серпня 2023 року відповідачу [PERSON] надіслано претензію про несплату боргу, що досліджена в судовому засіданні. Вказана вимога залишена без відповіді та задоволення. Зі заяви про збільшення позовних вимог, поданої представником позивача вбачається, що внаслідок неналежного виконання зобовязань у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 20 090,60 грн. станом на 01 травня 2024 року відповідно до довідки №2 за 2020-2024 рр. про заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території та капітальний ремонт власника приміщення магазину « [INFO] » (попередньо кв. [ADDRESS] перед ОСББ «Міцкевича 34». Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі закон № 540-IX), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029). З початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022 законодавець вніс до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України п. 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №920/724/21). Таким чином, позивачем строки позовної давності пропущені не були. Відповідно до ст.13\~ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 319\~ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Відповідно до ст.322\~ЦК\~України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст.611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги стосовно стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктами 4, 6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 вказаного Закону\~передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З позовної\~заяви вбачається,\~що з\~метою стягнення\~боргу позивач\~поніс судові\~витрати в\~розмірі 3\~500\~грн.,\~в зв`язку\~з наданням\~правової допомоги\~у даній\~справі,\~що підтверджується\~договором про\~надання правових\~послуг адвоката\~№18/11\~від 21\~листопада 2023\~року,\~укладеного з\~адвокатським бюро\~«Шендера та\~партнери»,\~рахунком 18/11\~від 21\~листопада 2023\~року,\~виписаним АБ\~«Шендера та\~партнери»,\~актом здачі-приймання\~виконаних послуг\~(робіт)\~від 21\~листопада 2023\~року підписаним\~з АБ\~«Шендера та\~партнери». Враховуючи викладене, наявні підстави для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3 500 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 599 від 22 листопада 2023 року на суму 2684 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved