Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У лютому 2024 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заборгованість по договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом в розмірі 115\~673,00 грн., 3% річних 2\~014,45 грн., індекс інфляції 1\~258,37 грн., а також витрати на правничу допомогу 5\~000,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що між ним та ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» 09.03.2021 укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним господарством, за особовим рахунком № [NUMBER] . З огляду на те, що на відповідача за вказаним договором покладено обов`язок вчасної сплати за отриману електроенергію, який останнім не виконується, що стало передумовою для утворення заборгованості і нарахування санкцій, передбачених ст.625 ЦК України, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем 04.06.2024 надано суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд закрити провадження у справі з огляду на відсутність боргу по договору, а також зазначає про те, що у Товариства не було можливості здійснити розрахунок у строки, визначені договором, оскільки останнє отримує компенсацію від ПрАТ «НЕК «Укренерго» зі значною затримкою. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Марченко Н.Ю. від 01.03.2024 цивільну справу за позовом [PERSON] передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 22.04.2024 справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 25.04.2024 за позовною заявою [PERSON] провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії договору про купівлю-продаж енергії за «зеленим» тарифом; виписки з особового рахунку; 09.03.2021 між [PERSON] (споживач) та ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИИЧНІ ПОСЛУГИ» (постачальник) досягнуто згоди на придбання останнім у [PERSON] електричної енергії, виробленої генеруючою установкою. Вказаним договором також визначено, що постачальник здійснює оплату за продану електричну енергію до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим на основі звіту про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та акта приймання-передачі товару (електричної енергії). Згідно копії акта звірки про купівлю-продаж електричної енергії «за зеленим» тарифом, за особовим рахунком № [NUMBER] за період з липня 2023 року до грудня 2023 року, включно, заборгованість ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИИЧНІ ПОСЛУГИ» перед [PERSON] становить 115\~672,83 грн. Вказаний акт складено 25.01.2024 начальником Криворізького центру обслуговування клієнтів Соколовською В. Також з вказаного акту вбачається, що за липень 2023 року нараховано до сплати 30\~726,41 грн.; за серпень 2023 року 32\~549,69 грн.; за вересень 26\~789,78 грн.; за жовтень 2023 року 16\~162,81 грн.; за листопад 2023 року 6\~282,40 грн.; за грудень 2023 року 3\~161,74 грн. Відповідно до наданих відповідачем платіжних інструкцій ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИИЧНІ ПОСЛУГИ» було сплачено: -за платіжною інструкцією №3323562 від 13.02.2024, 30\~726,41 грн.; -за платіжною інструкцією №3384392 від 21.03.2024, 32\~549,69 грн.; -за платіжною інструкцією №3396851 від 27.03.2024, 26\~789,78 грн.; -за платіжною інструкцією №3416862 від 02.04.2024, 16\~162,81 грн.; -за платіжною інструкцією №3403805 від 28.03.2024, 6\~282,40 грн.; -за платіжною інструкцією №3305286 від 30.01.2024, 3\~161, 74 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку санкцій, передбачених ст.625 ЦК України, їх розмір станом на 12.02.2024 становить: 3% річних 2\~014,45 грн. (період нарахування: 16.07.2023 31.12.2023, 01.01.2024 12.02.2024); інфляційні витрати 1\~258,37 грн. (період нарахування: 01.08.2023 31.12.2023). Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України «Про ринок електричної енергії» та низкою підзаконних нормативних актів. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продажу електричну енергію та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань у виді інфляційних втрат та відсотків річних. За ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: …. про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом (п.18). Абзацом 18 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом гарантованому покупцю. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами. Згідно п. 3.3.4 пункту 3.3. «Особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги» Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (в редакції, чинній на момент укладення договору) постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством є додатком до договору про постачання електричної енергії із постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил). Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед». Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором. Відповідно до п.п. 11.3.3. п. 11.3. «Особливості постачання електричної енергії в умовах використання відновлюваних джерел енергії» ПРРЕЕ купівля електропостачальником універсальної послуги у побутового споживача, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства електричної енергії, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, здійснюється на підставі укладеного між ними договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, який оформлюється сторонами у формі додатка до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 754/17518/15-ц, у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року № 355/385/19. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність у сторін договірних правовідносин щодо купівлі-продажу електричної енергії з кореспондуючими правами та обов`язками, які сторони не заперечують, однак з огляду на те, що станом на день розгляду справи, заборгованість за отриману електроенергію погашена, підстави для стягнення з відповідача суми у розмірі 115\~673,00 грн. відсутні, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. В той же час, з огляду на те, що відповідачем допущено порушення строків сплати за отриману електроенергію, що призвело до утворення заборгованості, заявлена позовна вимога про стягнення санкцій, нарахованих у відповідності до ст.625 ЦК України, що становить 3% річних за несвоєчасну оплату боргу - 2\~014, 45 грн. та інфляційні витрати 1\~258,37 грн., підлягає задоволенню. Крім того, суд зауважує, що посилання відповідача щодо не вірного розрахунку боргу, наданого позивачем, є безпідставним, оскільки останнім на виконання ст.81 ЦПК України не надано суду власного контррозрахунку. Також, суд зазначає, що сплата боргу, під час знаходження справи в суді, свідчить про визнання останнім факту знаходження сторін у договірних відносинах. Посилання відповідача в обгрунтування своїх заперечень проти позову на невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, суд вважає безпідставним, оскільки згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При цьому, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. З наведеного вбачається, що кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів. Таким чином, посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не приймається судом до уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 року у справі № 910/14453/21. Щодо витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Так, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію угоди про надання правової допомоги від 29.12.2023; копію квитанції від 29.12.2023 про сплату 5\~000,00 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію ордера. З огляду на складність справи та обсяг дій вчинених адвокатом в її межах, враховучи надання належних доказів на підтвердження понесених витрат та виходячи з критеріїв розумності, справедливості, співмірності, відшкодуванню підлягають понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» на користь держави судовий збір в сумі

Outcome: partial