Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

19.03.2024 [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрований судом 02.04.2024, мотивуючи тим, що 17.10.2023 між ним та [PERSON] було укладено Договір на виготовлення меблів та їх встановлення. На виконання умов п.2.1, п.22 укладеного договору він передав відповідачу кошти у розмірі 28000,00 грн, а останній, згідно п.3.1 вказаного договору, зобов`язався виконати замовлення до 15.11.2023. Однак, в порушення умов договору, незважаючи на отримання попередньої оплати, відповідач у встановлений договором строк і по теперішній час зобов`язання не виконав. З метою врегулювання спору він звертався до відповідача з письмовою вимогою від 06.02.2024, однак дана вимога повернулася без вручення адресату. Тому, просив у судовому порядку стягнути з відповідача на його користь попередню оплату за договором на виготовлення меблів та їх встановлення від 17.10.2023 у розмірі 28000,00 грн та судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. 05.04.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та подав до суду відповідну заяву. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року між [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , було укладено Договір на виготовлення меблів та їх встановлення (далі Договір). Згідно із п.1.1 Договору, в порядку та на умовах визначених цим Договором, продавець зобов`язується виготовити, передати у власність покупця та встановити меблі за адресою: [ADDRESS] , а покупець, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти і оплатити виріб\~ та послуги по виготовленню та встановленню. Згідно із п.2.1, п.2.2. Договору, загальна ціна Договору становить 28000,00 грн та покупець здійснює оплату за цим Договором 100% в день його підписання. Згідно із п.3.1 Договору, строк виконання замовлення за Договором становить 21 робочий день, тобто кінцевий строк виконання зобов`язання 15.11.2023. Встановлено, що 17.10.2023 [PERSON] передав [PERSON] , на виконання умов Договору, суму коштів у розмірі 28000,00 грн, що підтверджується особистим рукописним написом відповідача на останній сторінці Договору щодо отримання грошових коштів, а [PERSON] порушив умови Договору, адже у встановлений строк зобов`язання щодо виготовлення та встановлення меблів за адресою: [ADDRESS] , не здійснив. Також, встановлено, що 06.02.2024 позивач, згідно п.3.2 Договору та з метою досудового врегулювання спору, направив відповідачу письмову вимогу про повернення передоплати за Договором у розмірі 28000,00 грн, однак дана вимога повернулася баз вручення адресату. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи (а.с.5-19, 20-23, 34,47,48) та визнаються відповідачем. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання З порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно із п.3.4 Договору, якщо продавець, без будь яких об`єктивних причин, не виконує свої зобов`язання викладені у цьому Договорі у вказані терміни (21 робочий день), він зобов`язується відшкодувати покупцю повну суму зазначену в цьому Договорі (28000,00 грн) в п`ятиденний термін. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із до ч.1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України,\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~ у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.4), таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 605,60 грн та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. П. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивач, на підтвердження стягнення судових витрат надав докази, а саме: копію Договору про надання правової допомоги №13/1 від 06.02.2024, укладеного між АО «Компаньйон та партнери», в особі керуючого партнера Батури Павла Олександровича, та [PERSON] ; копію рахунку - фактури № 13/1 від 06.02.2024, в якому зазначено ціну договору 4000,00 грн;\~ копію акта про надання правничої допомоги від 19.03.2024, згідно якого сторонами даного договору погоджено вартість послуг за надання правничої допомоги у фіксованому розмірі -\~ 4000,00 грн; платіжну інструкцію № 559847199 від 14.03.2024 щодо сплати позивачем коштів у розмірі 4000,00 грн на рахунок АО «Компаньйон та партнери» за вказаним договором. Таким чином, сума витрат на професійну правничу допомогу у даній справі становить 4000,0 грн, що підтверджено матеріалами справи (а.с.24-27). Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі\~ № 922/445/19. Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень відповідача щодо судових витрат, які пов`язані з розглядом справи та є обгрунтованими, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved