Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ будинку, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності. На обґрунтування вимог позивачка в заяві зазначила, що з 15.07.2000 року сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 01.04.2019 року. В період шлюбу 21.02.2001 року ними був придбаний житловий будинок по [ADDRESS] . Сторони не досягли згоди про добровільний поділ будинку на підставі договору. Вказуючи на те, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на вказаний будинок рівні, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку, розташованого по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позов надійшов до суду 13.03.2024 року. 27.03.2024 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу №І-52 від 21.02.2021 року; копію реєстраційного посвідчення від 21.02.2001 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.10.2022 року №468/1011/22-ц; копію технічного паспорта від 10.01.2023 року; копію витягу з Реєстру будівельної діяльності від 10.01.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера від 01.03.2024 року; висновок про вартість об`єкту оцінки від 01.03.2024 року; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.02.2024 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.04.2019 року №468/270/19-ц; договір про надання правничої допомоги від 19.02.2024 року; ордер адвоката; квитанцію до прибуткового касового ордера №002 від 19.02.2024 року; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 19.02.2024 року), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 15.07.2000 року сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 01.04.2019 року. В період шлюбу сторони 21.02.2001 року ними був придбаний житловий будинок по [ADDRESS] . Вказаний будинок був придбаний на підставі договору купівлі-продажу, укладеному на товарній біржі між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , будинок 21.02.2001 року був зареєстрований в БТІ за відповідачем. Вказаний договір купівлі-продажу був визнаний дійсним за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.10.2022 року по справі №468/1011/22-ц. Відповідно до\~статей 22,\~28\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України,\~положення якого\~діяли на\~час виникнення\~спірних правовідносин\~(у\~відповідній редакції)\~майно,\~нажите подружжям\~за час\~шлюбу,\~є його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. У відповідності\~до постанови\~Верховного Суду\~від 02.10.2019\~року по\~справі № 487/7610/15-ц норми СК України закріплюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували таку презумпцію отриманий відповідачем в період шлюбу з позивачкою будинок є їх спільною сумісною власністю. Суду не надано доказів того, що сторони досягали у передбаченій законом формі домовленостей про відступ від принципу рівності часток у спільному сумісному майні на спірний будинок, у зв`язку з цим частки сторін у праві власності на спірну нерухомість є рівними та становлять по 1/2 частині кожному. Сторони в добровільному порядку відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України вказаний будинок шляхом укладення відповідного договору між собою не поділили. За такого вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку є обґрунтованими. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та витрати на залучення спеціаліста. Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду договором про надання правничої допомоги 19.02.2024 року, ордером адвоката, квитанцією до прибуткового касового ордера №002 від 19.02.2024 року, розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 19.02.2024 року. Відповідач не подавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України. За такого, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 2500 грн. є доведеними та пропорційними категорії та складності справи, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved