Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Зазначав, що 01.07.2014 він уклав з ПАТ «Міський комерційний банк» депозитну угоду №2620/10/204365 та відкрив відповідний рахунок, на який вніс кошти у розмірі 200 000 грн. 01.09.2014 із зазначеного рахунку були перераховані кошти у розмірі 200 000 грн. на рахунок відповідача, призначення платежу - надання безвідсоткової фінансової допомоги. Разом із тим, він не укладав із відповідачем будь-яких договорів. Зазначені кошти є безпідставно набутими у відповідності ст. 1212 ЦК України. З метою мирного врегулювання спору, він направив на адресу відповідача вимоги про повернення безпідставно набутих коштів. Однак, зазначені вимоги залишились поза увагою відповідача. Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь 200 000 грн. безпідставно набутих грошових коштів. У відзиві на позов, відповідач просив застосувати строк позовної давності та додатково представником відповідача надані письмові пояснення, відповідно до яких представником вказано на те, що відповідач не порушував жодних прав позивача і є по суті неналежним відповідачем з огляду на наступне. Як зазначено в позовній заяві позивач уклала з ПАТ «Міський комерційний банк» депозитну угоду № 2620/10/204365 від 01.07.14 та відкрив у даному банку відповідний рахунок, на який вніс 200 000 грн. 01.09.14 з рахунку [PERSON] відкритий у ПАТ «Міський Комерційний Банк» перераховано грошові кошти у розмірі 200 000 грн. на рахунок ФОП [PERSON] з призначенням платежу повернення безвідсоткової фінансової допомоги. Банківська виписка, долучена до матеріалів справи взагалі не містить інформації стосовно депозиту відкритого 01.07.2014. Банківська виписка містить інформацію про повернення депозиту 01.09.2014 по угоді № 2630/10/182575 від 16.05.2014. Крім того, матеріали справи не містять депозитної угоди та доказів внесення позивачем грошових коштів на рахунок, а саме банківської виписки. Як вбачається з матеріалів справи даний договір також відсутній у ПАТ «Міський Комерційний Банк», ФГВФО та НБУ, адже на запити представника позивача жоден з перелічених вище органів депозитної угоди так і не надав. 17.02.12 відповідач уклад кредитний договір № 805/980-ЮО. В подальшому 01.09.14 даний кредитний договір було погашено за рахунок депозитів фізичних осіб. 12.09.17 протоколом № 23 засідання комісії щодо виявлення нікчемності транзакцій, правочинів (договорів) ПАТ «Міський Комерційний Банк» було вирішено відновити в балансі банку Кредитний договір № 805/980-ЮО від 17.02.12, укладений з ФОП [PERSON] , відповідно параметрів на дату визнання нікчемності операції з погашення заборгованості за кредитом з одночасним відображенням на балансі депозитів, за рахунок яких відбулося погашення кредиту. В подальшому на адресу відповідача надійшло повідомлення від 12.12.17 № 1521 про нікчемність правочину з якого вбачається про те що Фонд гарантування вкладів осіб повідомив про нікчемність операцій від 01.09.14 з погашення заборгованості за кредитним договором № 805/980/ЮО за рахунок депозитних коштів фізичних осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно з рішенням Банку № 33 від 05.07.12 Публічне акціонерне товариство «КОНВЕРСБАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК». Отже, ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» є правонаступником всіх майнових прав і немайнових прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «КОНВЕРСБАНК». Між ПАТ «КОНВЕРСБАНК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] 17.02.12 було укладено Кредитний договір № 805/980-ЮО з наступними змінами та доповненнями до нього, згідно якого Банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 1 200 000 грн. Згідно п.1.3. Дата повернення кредиту - 16 лютого 2013 р., відповідно до п. 1.5. Процентна ставка 29 % річних. Протоколом № 23 від 12.09.17 вирішено визнати нікчемним правочин фізичної особи-підприємця [PERSON] , відновити на балансі банку кредитний договір № 805/980- ЮО від 17.02.12, укладений з ФОП [PERSON] , зважаючи на наступне. Кошти на рахунок ФОП [PERSON] № [NUMBER] надійшли з поточних рахунків фізичних осіб (№ [NUMBER] ), як безвідсоткова фінансова допомога третіх осіб. А саме від: [PERSON] у розмірі 202 422,48 грн., [PERSON] у розмірі 200 000,00 грн., [PERSON] у розмірі 204 546,15 грн., [PERSON] у розмірі 200 000,00 грн. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було повідомлено ФОП [PERSON] про нікчемність правочину від 01.09.14 з погашення заборгованості за кредитним договором № 805/980-Ю0 за рахунок депозитних коштів фізичних осіб, які підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У подальшому Фондом гарантування вкладів було відновлено в балансі банку Кредитний договір № 805/980-ЮО від 17.02.12. та 30.09.19 на підставі договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги та майнових прав було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова Компанія «Рікард». Посилаючись на зазначені обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача - [PERSON] , про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, у якій останній вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 78). Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. У судовому засіданні від 01.07.24, у якому була присутня представник відповідача, було оголошено перерву у зв`язку з оголошеною у м. Києві повітряною тривогою до її закінчення, у подальшому представником відповідача подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що згідно з листом ПАТ «Міський комерційний банк» від 13.03.19 року № 149 станом на 11.03.19 у [PERSON] відсутні відкриті рахунки у банку, рахунок [NUMBER] закрито 10.08.15. [PERSON] було включено до переліку вкладників у сумі залишку за рахунком станом на дату запровадження тимчасової адміністрації 21.11.14 у розмірі 4 547 грн. (кошти вкладником отримані 27.03.15) та надано виписку по рахунку № [NUMBER] у гривні [PERSON] за період з 16.05.14 по 02.09.14 (а.с. 8-9). 01.09.14 було перераховано з рахунку [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 200 000 грн., призначення платежу - повернення безвідсоткової фінансової допомоги (а.с. 9). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України). Стаття 1212 ЦК України визначає загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже, для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте. Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема, вказав на те, що згідно з рішенням Банку № 33 від 05.07.12 Публічне акціонерне товариство «КОНВЕРСБАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК». Отже, ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» є правонаступником всіх майнових прав і немайнових прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «КОНВЕРСБАНК». Між ПАТ «КОНВЕРСБАНК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] 17.02.12 було укладено Кредитний договір № 805/980-ЮО з наступними змінами та доповненнями до нього, згідно якого Банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 1 200 000 грн. Згідно п.1.3. Дата повернення кредиту - 16 лютого 2013 р., відповідно до п. 1.5. Процентна ставка 29 % річних. Протоколом № 23 від 12.09.17 вирішено визнати нікчемним правочин фізичної особи-підприємця [PERSON] , відновити на балансі банку кредитний договір № 805/980- ЮО від 17.02.12, укладений з ФОП [PERSON] , зважаючи на наступне. Кошти на рахунок ФОП [PERSON] № [NUMBER] надійшли з поточних рахунків фізичних осіб (№ [NUMBER] ), як безвідсоткова фінансова допомога третіх осіб. А саме від: [PERSON] у розмірі 202 422,48 грн., [PERSON] у розмірі 200 000,00 грн., [PERSON] у розмірі 204 546,15 грн., [PERSON] у розмірі 200 000,00 грн. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було повідомлено ФОП [PERSON] про нікчемність правочину від 01.09.14 з погашення заборгованості за кредитним договором № 805/980-ЮО за рахунок депозитних коштів фізичних осіб, які підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Так, судом установлено, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії щодо виявлення нікчемності трансакцій, правочинів (договорів) ПАТ «Міський комерційний банк», № 23 від 12.09.17, затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Обременко Р.А., рекомендовано, зокрема, відновити на балансі банку кредитний договір № 805-980-ЮО від с17.02.12, укладений з ФОП [PERSON] , відповідно параметрів на дату визнання нікчемності операцій з погашення заборгованості за кредитом з одночасним відображенням на балансі депозитів, за рахунок яких відбулося погашення кредиту - 01.09.14 (а.с. 116-118). Крім того, ФОП [PERSON] був повідомлений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Обременко Р.А. про нікчемність операції від 01.09.14 з погашення заборгованості за кредитним договором № 805/980-ЮО за рахунок депозитних коштів фізичних осіб, а саме від: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 119-120). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням витягу з протоколу засідання комісії щодо виявлення нікчемності трансакцій, правочинів (договорів) ПАТ «Міський комерційний банк» № 23 від 12.09.17, затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Обременко Р.А., наданого відповідачем, позивачем не надано доказів того, що ФОП [PERSON] набув (зберіг) майно у вигляді грошових коштів у розмірі 200 000 грн. за рахунок [PERSON] . До того ж, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Обременко Р.А. у листі від 12.12.17 вказав на те, що зазначена позивачем сума коштів підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 119-120). Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке. Частина 1 ст. 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ч. 2, 4 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Проте, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, оскільки право на пред`явлення до відповідача позову у позивача виникло, починаючи з 01.09.14, останній не був позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом протягом трьох років від зазначеної дати. До того ж, з листа Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Савельєвої А.М. від 13.03.19 останньою повідомлено про те, що рахунок [PERSON] 262034378301 було закрито 10.08.15, а кошти за депозитним рахунком виплачені останньому 27.03.15. Проте, до суду позивач звернувся лише 11.07.19, тобто з пропуском позовної давності. Верховний Суд України у Постанові від 09.11.2016 року по справі № 6-2170цс16 висловив правову позицію, згідно з якою, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про факт пропуску позивачем строку позовної давності за вимогами до відповідача. Разом з тим, оскільки вимоги позовної заяви не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed