Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Солодовник В.В. про визнання права власності на спадщину. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,840 га, кадастровий номер 1222382000:01:0001:0963, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія І-ДП № 099943 від 16.11.2000 року, та домоволодіння в [ADDRESS] з приватизованою присадибною земельною ділянкою площею 0,8000 га згідно з Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 26.11.1997 року. Присадибна земельна ділянка включає земельну ділянку площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1222382000:02:002:0955, та земельну ділянку площею 0,6000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1222382000:02:002:0972. Позивач та її діти [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги по закону в рівних частинах. У встановлений строк позивач та відповідачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Між спадкоємцями було досягнуто згоди на спадкування майна в іншому порядку, а саме: земельна ділянка площею 5,840 га, кадастровий номер 1222382000:01:0001:0963, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - успадковується позивачем та відповідачем [PERSON] в рівних частинах, а домоволодіння в [ADDRESS] з приватизованою присадибною земельною ділянкою площею 0,8000 - успадковується відповідачкою [PERSON] . Позивач отримала відмову приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Солодовник В.В. Позивач прохає визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] на домоволодіння в [ADDRESS] з приватизованою присадибною земельною ділянкою площею 0,8000 га. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Солодовник Вікторія Володимирівна у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком позивача (а. с. 8). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Згідно інформаційної довідки КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 11.04.2024 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] значиться за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.01.2006 року, виданого виконавчим комітетом Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно рішення № 3 від 17.01.2006 року (а. с. 17). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 26.11.1997 року [PERSON] є власником земельної ділянки на території с. Дмухайлівка Дмухайлівської сільської ради, площею 0,800 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,20 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га. (а. с. 15). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 099943 від 06.11.2000 року [PERSON] є власником земельної ділянки на території Дмухайлівської сільської ради, площею 5,840 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 16). Із спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] 21.06.2022 року з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася дружина - позивач [PERSON] (а. с. 49), донька - [PERSON] , (а. с. 54), син - відповідач [PERSON] (а. с. 60). 18.04.2024 року позивач звернулася з заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в [ADDRESS] з приватизованою присадибною земельною ділянкою площею 0,8000 га (а. с. 86). Постановою приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Солодовник В.В. від 18.03.2024 року відмовлено позивачеві у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в [ADDRESS] з приватизованою присадибною земельною ділянкою площею 0,8000 га, оскільки є інші спадкоємці за законом (а. с. 108). Постанова нотаріуса мотивована тим, що з заявами про прийняття спадщини у призначений законом термін до нотаріальної контори звернулася [PERSON] , крім неї спадкоємцями за законом є донька [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст.1217,1223 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, зокрема шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Тобто, дана правова норма встановлює презумпцію рівності часток у спадщині спадкоємців за законом. Принцип рівності часток спадкоємців може бути змінений за усним договором між ними, якщо його предметом є рухоме майно, або за письмовим, нотаріально посвідченим договором, якщо його предметом є нерухоме майно або транспортні засоби. Таким чином, законом встановлено, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, окрім випадків, коли спадкодавець, склавши заповіт, сам не розподілив спадщину між ними. Спадкоємці за законом мають право змінити розмір спадкових часток на підставі окремого договору про це. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом, які належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] , письмового нотаріально посвідченого договору щодо зміни розміру їх часток в успадкованій земельній ділянці не укладали. За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За пунктами 4.8 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Так, частиною третьою статті 1267 ЦК України передбачено право спадкоємців на зміну розміру часток у спадковому нерухомому майні, проте укладання такої письмової угоди можливо лише в нотаріальному порядку, тоді як суд не може підміняти собою нотаріуса, який за законом уповноважений посвідчувати цю угоду, оскільки визнання права власності на спадкове майно можливо тільки у разі наявності спору та неможливості іншим (позасудовим) шляхом захистити свої права. Поділ спадкового майна оформлюється договором спадкоємців, а за відсутності згоди - судовим рішенням. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed