Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя не склалось через його ревнощі, тому посварився з відповідачкою і розійшлися, більше дев`яти років не спілкуються, спільно не проживають, кожен живе своїм особистим життям, збереження сім`ї неможливе, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, при зверненні із позовом до суду подав заяву у якій позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутності (а.с.4). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, 26.06.2024 подала заяву у якій позов визнала, просить розірвати шлюб з позивачем, справу розглядати у її відсутності (а.с.18). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб та копій свідоцтв про народження (а.с.8,9,10) видно, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.1994 у Родатицькій сільській раді народних депутатів, актовий запис № 9, мають двоє дітей, [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми, через ревнощі позивача, припинили подружні стосунки, понад дев`ять років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач, як убачається із змісту позову та його заяви до суду, просить про розірвання шлюбу з відповідачкою, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе. Відповідачка, що видно із її заяви від 26.06.2024, теж просить про розірвання шлюбу з позивачем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування сторін до збереження шлюбу порушуватиме їх права, суд приходить до висновку, що шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved