Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Зміст позовних вимог. 26.04.2024 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в м. Тростянець Сумської області помер [PERSON] , який доводився дідом позивачці. На день своє смерті [PERSON] фактично з 1994 року проживав у своєї дочки [PERSON] , яка доводилася позивачці матір`ю, в [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, посвідчений Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою 30.10.2008 року, яким все своє майно в рівних частинах заповіла своїй дочці [PERSON] та онуку [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачі своєчасно прийняли спадщину шляхом подання заяв до Тростянецької районної державної нотаріальної контори, на підставі яких 17.04.2012 року було заведено спадкову справу номер у нотаріуса 160, у спадковому реєстрі №52802571. За життя [PERSON] був членом агропайового колективного об`єднання «Нива» Охтирського району, якому відповідно до рішення Олешнянської сільської ради народних депутатів від 13.03.1995 року було передано у колективну власність 1162,2 га землі сільськогосподарського використання. На підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації від 19.07.1996 року №301 в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються членам сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Нива» було зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ №0149861 від 29.08.1996 року №317 на ім`я [PERSON] . Відповідно до книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки фізичних осіб зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] серії СМ №090932 від 18.03.2005 року за №010561500215. Розпорядженням голови Охтирської райдержадміністрації №244 від 27.04.2004 року [PERSON] передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8264 га, що розташовані на території Олешнянської сільської ради Охтирського району. [PERSON] постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] , поховала його, господарювала на його садибі, наглядала за його будинком, а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Таким чином, право на земельну частку (пай), що належала [PERSON] увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №090932 від 18.03.2005 року встановлено межі земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) та засвідчено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,8264 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олешнянської сільської ради і складається з наступних ділянок: кадастровий номер 5920386300:01:002:5371 площею 0,0964 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:5372 площею 0,1729 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:3124 площею 0,4920 га. Проте на вказане нерухоме майно державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н.П. 22.03.2018 року видані свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , а саме: - на земельну ділянку кадастровий номер 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га свідоцтво № [NUMBER] ; - на земельну ділянку кадастровий номер 5920386300:01:002:5371 площею 0,0964 га свідоцтво № [NUMBER] ; - на земельну ділянку кадастровий номер 5920386300:01:002:5372 площею 0,1729 га свідоцтво № [NUMBER] ; - на земельну ділянку кадастровий номер 5920386300:01:002:3124 площею 0,4920 га свідоцтво № [NUMBER] , та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.01.2022 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 22.03.2018 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н.П. на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за номером 668, на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 2,0651 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Олешнянської сільської ради, Охтирського району Сумської області; припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 2920386300:01:002:3335 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.03.2018 року за номером 25381091; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 09.11.2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «ЖАСМІН», державну реєстрацію якого проведено державним реєстратором Максименко Д.О. за заявою № 42815865 від 30.11.2020 року; припинено право оренди ТОВ «ЖАСМІН» на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 2920386300:01:002:3335, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право 39500439; визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 2920386300:01:002:3335, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Сумського апеляційного суду від 11.05.2023 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.01.2022 року у справі №583/2363/21 скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсним договору оренди цієї земельної ділянки та припинення права оренди на цю земельну ділянку та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення залишене без змін. В подальшому [PERSON] , будучи достовірно обізнаний з ухваленим 24.01.2022 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області рішенням, яким правовстановчий документ був визнаний недійсним, а його право власності припинене, оскаржував його в апеляційному порядку та, скориставшись відсутністю заходів забезпечення позову, 07.03.2023 року відчужив, шляхом укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу, спірну земельну ділянку площею 2,0651 га, якою фактично заволодів у незаконний спосіб, приховавши від нотаріуса факт незаконного отримання правовстановлюючого документа та наявності судового спору щодо його правомірності. В зв`язку з тим, що спірна земельні ділянка вибула з володіння відповідача до набрання законної сили рішенням суду, [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2023 року у справі №583/3322/23 в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю. Постановою Сумського апеляційного суду від 15.02.2024 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2023 року скасовано та прийнято постанову, якою позов [PERSON] задоволено частково, а саме: витребувано з володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га; припинено речові права [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га. Оскільки інша частина спірної земельної ділянки належить [PERSON] , то вона також має бути витребувана з володіння [PERSON] на користь [PERSON] . Крім цього, 08.03.2023 року, наступного дня після укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та ТОВ «ЖАСМІН» було укладено договір оренди землі б/н, який 15.03.2023 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 49608111, державний реєстратор Склярова Р.В., Чупахівська селищна рада Охтирського району, Сумська область, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66832815 від 20.03.2023 року. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просять: - витребувати з володіння [PERSON] на користь [PERSON] частку земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1513645559203) та припинити речові права [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер відомостей про речове право 49480960); - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га, що розташована в адміністративних межах Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, укладений 08.03.2023 року між [PERSON] та ТОВ «ЖАСМІН» і припинити право оренди на цю земельну ділянку (номер запису про інше речове право: 49608111); - зобов`язати ТОВ «ЖАСМІН» повернути позивачам належну їм земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:3335, що розташована в адміністративних межах Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі після набрання рішенням суду законної сили; - стягнути з відповідачів понесені позивачами судові витрати. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.04.2024 визнано справу малозначною, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.04.2024 заборонено відчуження частки земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335, площею 2,0651 га, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] 31.05.2024 від представника [PERSON] адвоката Мальченка Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються, вважає позов безпідставним. Позивачкою не надано доказів, що вона є неволодіючим власником або особою, у якого земельна ділянка перебувала у володінні, разом з тим, ним ставиться вимога про визнання права власності на зазначену земельну ділянку. На час звернення до суду з позовом про витребування спірної земельної ділянки [PERSON] документи (свідоцтво про право на спадщину чи інші докази), що підтверджують право власності на частину земельної ділянки, не надає. Також відсутня відмова нотаріуса у видачі правовстановлюючих документів на вищезазначену земельну ділянку. Зазначає, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920386300:01:002:3335 [PERSON] була законним власником земельної ділянки та мала право на її відчуження. Вважає, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, позивачами не подано доказів договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки та договору оренди цієї ділянки /ас.93-97/. 07.06.2024 від позивача [PERSON] та представника позивачів адвоката Сенчи О.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що у відзиві представник відповідачки стверджує, що [PERSON] мала право укладати договір оренди землі стосовно спірної земельної ділянки, так як була її власником, однак в той же час заперечує, що відповідачка набула у власність земельну ділянку, так як немає доказів, що вона була стороною договору купівлі-продажу від 07.03.2023, за яким [PERSON] продав їй земельну ділянку з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335. Доводи щодо не підтвердження набуття у власність [PERSON] спірної ділянки за договором купівлі-продажу від 07.03.2023 не відповідають дійсності та повністю спростовуються документами, доданими до позовної заяви, а також позицією відповідача у іншому судовому процесі, який пов`язаний з предметом спору у цій справі, зокрема при розгляді цивільної справи №583/3322/23. Крім того, у відзиві сторона відповідача фактично визнає, що спірна земельна ділянка була передана в оренду ТОВ «Жасмін», що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав. Зазначає, що витребування самого договору оренди від 08.03.2023 від сторін договору, тобто [PERSON] та ТОВ «Жасмін», які є відповідачами по справі, для дослідження змісту цього договору в судовому засіданні позбавлено процесуально-доказового сенсу, оскільки для визнання судом його недійсності та відповідно припинення речових прав орендаря не ґрунтуються на умовах договору як таких. Доводи щодо ненадання свідоцтва про право на спадщину чи іншого правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку також є надуманими та не ґрунтуються на нормах матеріального права. Також зазначає, що витребування частки спірної ділянки у відповідачки та припинення її речових прав на спірну земельну ділянку є достатнім та ефективним способом захисту прав позивача /а.с.107-116/. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 20.06.2024 року та від 24.06.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання сторін. Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 15), який доводився [PERSON] дідом, а [PERSON] прадідом. За життя [PERSON] був членом агропайового колективного об`єднання «Нива» Охтирського району, якому відповідно до рішення Олешнянської сільської ради народних депутатів від 13.03.1995 року було передано у колективну власність 1162,2 га землі сільськогосподарського використання, що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю серії СМ 00022 та списком громадян-членів агропайового колективного об`єднання «Нива» Охтирського району Сумської області (а.с. 23-28). На підставі розпорядження голови Охтирської райдержадміністрації №244 від 27.04.2004 року [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №090932 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8264 га, що розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району, яка складається з наступних земельних ділянок: кадастровий номер 5920386300:01:002:5371 площею 0,0964 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:5372 площею 0,1729 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га, кадастровий номер 5920386300:01:002:3124 площею 0,4920 га. Акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010561500215 (а.с. 29-30). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 16), яка за життя склала заповіт, посвідчений Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою 30.10.2008 року, яким все своє майно в рівних частинах заповіла своїй дочці [PERSON] та онуку [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Тростянецької державної нотаріальної контори звернулися дочка померлої [PERSON] та онук - [PERSON] . 15.03.2018 року державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яке зареєстроване у спадковому реєстрі за №456, а також [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яке зареєстроване у спадковому реєстрі за №455 (а.с. 18-21). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2020 року, що набрало законної сили 22.01.2021 року, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , за життя прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 31-32). 22.03.2018 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н.П. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №668, якими посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Олешнянською сільською радою 05.02.1985 року та зареєстрованого за №21, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1904 року народження, який помер [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки що знаходяться на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер 5920386300:01:002:3335, площею 2,0651 га (а.с. 55). Згідно з інформацією №1448/02-15, наданою 02.12.2021 року Чупахівською селищною радою Охтирського району Сумської області, у Алфавітній книзі посвідчених заповітів Олешнянською сільською радою відсутній запис щодо посвідчення заповіту від імені [PERSON] , у журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Олешнянської сільської ради народних депутатів Охтирського району за 1985 рік відсутній запис про вчинення заповіту від імені [PERSON] , в даному журналі відсутній запис за №21 від 05.02.1985 року. Запис за №21 вчинено 11.12.1985 року посвідчено заповіт від імені іншої особи, а 05.02.1985 року нотаріальні дії не вчинялися. У матеріалах нотаріальних дій (договори, довіреності, заповіти) за 1985 рік відсутній заповіт [PERSON] , посвідчений Олешнянською сільською радою народних депутатів від 05.02.1985 року та зареєстрований в реєстрі за №21 (а.с. 54). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.01.2022 року у справі №583/2363/21 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 22.03.2018 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н.П. на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за номером 668, на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 2,0651 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Олешнянської сільської ради, Охтирського району Сумської області; припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 2920386300:01:002:3335 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.03.2018 за номером 25381091; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 09.11.2020, укладений між [PERSON] та ТОВ «ЖАСМІН», державну реєстрацію якого проведено державним реєстратором Максименко Д.О. за заявою № 42815865 від 30.11.2020; припинено право оренди ТОВ «ЖАСМІН» на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 2920386300:01:002:3335, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право 39500439; визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер 2920386300:01:002:3335, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 33-37). Постановою Сумського апеляційного суду від 11.05.2023 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.01.2022 року у справі № 583/2363/21 в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсним договору оренди цієї земельної ділянки та припинення права оренди на цю земельну ділянку скасоване та ухвалене нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення залишене без змін (а.с. 38-44). Постановою Сумського апеляційного суду Сумської області від 15.02.2024 року скасовано рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2023 року у справі №583/3322/23, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , та прийнято постанову, якою позов [PERSON] задоволено частково, а саме: витребувано з володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га; припинено речові права [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га (а.с. 45-50). Згідно зі змістом постанови Сумського апеляційного суду від 15.02.2024 №583/3322/23 судом було встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В., [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 2,0651 га кадастровий номер 5920386300:01:002:3335, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1513645559203, продаж вчинено за 65000 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.04.2024 року №374562827, земельна ділянка 5920386300:01:002:3335, площею 2,0651 га на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (1/2 частина) на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 15.02.2024 року №583/3322/23 та [PERSON] (1/2 частина) на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 397, виданого 07.03.2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. (а.с. 52-53). Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). За змістом статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використаннямням способів, визначених у главі 29 ЦК України, у тому числі і шляхом пред`явлення віндиканійного позову (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Приписами ст. 388 ЦК України визначено право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Так я кщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В той же час, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Також майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна (ч. 2 ст. 388 ЦК України). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункти 95-98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 74) та інших. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог ст.\~388\~ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших. Позивачами доведена та обставина, що [PERSON] не мав права відчужувати земельну ділянку площею 2,0651 га, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 22.03.2018 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н.П. на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за номером 668, відповідно до якого [PERSON] був власником земельної ділянки, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.01.2022, яке набрало законної сили 11.05.2023, було визнане недійсним. Оскільки рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2020 №585/1524/20 встановлено факт своєчасного прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , виходячи з приписів ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, з 25.01.1996 земельна ділянка з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га належала [PERSON] . Після смерті [PERSON] 17.04.2012, враховуючи наявність заповіту та своєчасне звернення з заявами про прийняття спадщини, спадкоємцями в рівних частинах всього належного їй майна, до складу якого увійшла в тому числі й земельна ділянка з кадастровим номером 5920386300:01:002:3335 площею 2,0651 га, є [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога про витребування з володіння [PERSON] на користь [PERSON] частини спірної земельної ділянки з припиненням речових прав [PERSON] на частину цієї земельної ділянки підлягає задоволенню. Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 08.03.2023 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ЖАСМІН» та її повернення, суд зазначає наступне. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.04.2024 року №374562827 вбачається, що рішенням державного реєстратора Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області Склярової Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №66832815 від 20.03.2023, 15.03.2023 зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору, укладеного 08.03.2023, орендар - ТОВ «Жасмін», орендодавець [PERSON] (а.с. 52-53). Частиною 1 ст.\~626\~ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В силу частини 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно з частинами 3 та 4 ст.\~203\~цього Кодексу волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Як встановлено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пленум Верховного Суду України у пункті 7 своєї Постанови від\~06.11.2009\~року №9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Приймаючи до уваги те, що позивачами доведено отримання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки з порушенням закону, а тому наявні підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 08.03.2023, оскільки остання не є власником вказаної землі, та повернення її позивачам. Аналізуючи вищевикладені обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що для визнання недійсним вказаного правочину маються законні підстави, з урахуванням вищевикладеного, саме такий спосіб захисту буде ефективним та належним. Згідно із ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачами зазначено про орієнтовний розмір судових витрат 13\~000 грн. 18.06.2024 адвокат Сенча О.О. подав до суду клопотання про стягнення судових витрат з доданими матеріалами, яке одночасно вручено учасникам справи. 24.06.2024 адвокат Мальченко Д.В. подав заяву про надання продовження процесуального строку для подачі заперечень, однак, враховуючи, що стороною позивача своєчасно виконано вимоги закону, учасникам завчасно вручено примірник документів, цей розмір витрат заявлено було одночасно при зверненні до суду з позовом, тому суд не вбачає підстав для продовження процесуальних строків, оскільки адвокат Мальченко Д.В. про вказані вимоги щодо стягнення судових витрат був обізнаним при ознайомленні з позовом та у такий спосіб зволікає з розглядом справи. Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням\~експертизи; 3)\~пов`язані з витребуванням доказів,\~проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві сторони пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивачів надані договір про надання правничої допомоги №05-24/цс від 31.03.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Сенчою О.О., акт про виконання договору про надання правничої допомоги №05-24/цс від 31.03.2024, договір про надання правничої допомоги №05-20/цс від 16.03.2020, укладений між [PERSON] та адвокатом Сенчою О.О., додаткова угода про продовження строку дії договору від 30.12.2022, додаткова угода про продовження строку дії договору від 30.12.2023, додаткова угода щодо розміру гонорару адвоката, порядку його обчислення та сплати від 23.03.2024, акт про виконання договору про надання правничої допомоги №05-20/цс від 16.03.2020, платіжна інструкція №0.0.3548044338.1 від 23.03.2024 про оплату 8000 грн./а.с.117-141/, ордер № 1049069,ордер № 1049070 /а.с.61-61/. При подачі позовної заяви до суду та заяви про забезпечення позову стороною позивача, а саме [PERSON] , [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 4239,20 грн./а.с.11-12/, а також платіжною інструкцією підтверджується сплату 8000 грн, акти виконаних робіт виконані на суму по 4000 грн кожному позивачу. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, на користь позивачів підлягає стягненню з відповідачів в рахунок відшкодування судових витрат по 3059,80 грн з кожного відповідача. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved