Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

22.04.2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що Батько заявниці [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та весь час проживав за адресою: [ADDRESS] . В 1982 році, батько заявниці тимчасово виїхав на «заробітки» до Свердловської області російської федерації. Як пізніше стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер, перебуваючи на території російської федерації в Свердловській області. 18.01.2024 року заявниця звернулась із заявою до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на належне йому майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Але, відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2024 року №70/02-31 виданої приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті батька на вищевказане спадкове майно, з підстав відсутності свідоцтва про смерть батька. Також, заявниці було роз`яснено нотаріусом, що підтвердити факт смерті батька вона зможе в судовому порядку. 17.04.2024 року заявниця [PERSON] звернулась із заявою до Новобузького відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області про видачу їй свідоцтва про смерть батька [PERSON] який помер на території російської федерації, але заявниці було відмовлено та повідомлено, що з метою розгляду звернення було здійснено пошук активного запису про шлюб її мами [PERSON] . За результатами пошуку було знайдено актовий запис про шлюб від 15.11.1988 року відділом ДРАЦС. У графі наречена зазначено « [PERSON] », сімейний стан « [PERSON] », у графі для відміток «Актовий запис про смерть №92 від 15.10.1985 року В-Серинською селищною радою Свердловської області». Дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року зупинено з російською федерацією і білорусією 27 грудня 2022 року. Тому витребувати повторне свідоцтво про смерть батька з компетентних органів російської федерації не є можливим. Тому заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого батька у відділі ДРАЦС та через відсутність вказаного документа не має можливості прийняти спадщину після смерті свого батька. На підставі викладеного заявник просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в сел.. В-Серинське, Свердловської області російської федерації. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в судове засідання не з`явився, заперечень проти заяви чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що заявник\~ [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , а [PERSON] є її матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новобузьким районним відділом запису актів громадського стану у Миколаївській області 19.08.1977 року, актовий запис №238 ( а.с.6) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.12.2023 року Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ( а.с.10). 12.03.2024 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. винесена постанова № 70/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , оскільки відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавця ( а.с.11). Для витребування з компетентних органів російської федерації свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] в сел.. В-Серинське, Свердловської області російської федерації, 18.04.2024 заявник звернулася до Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке 18.04.2024 надало їй відповідь за №6/23.-09 про неможливість витребування такого свідоцтва з компетентних органів російської федерації, оскільки дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року зупинено з російською федерацією ( а.с.12-13). При цьому як видно із актового запису про шлюб №178 від 15.11.1988 року, складеного Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) на [PERSON] та [PERSON] , у графі наречена зазначено « [PERSON] », сімейний стан «Удова», у графі для відміток «Актовий запис про смерть № 92 від 15.10.1985 року В-Серинською селищною радою Свердловської області На дату складання актового запису діяла Інструкція про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, яка була затверджена наказом Міністерством юстиції України № 22/5 від 29.12.1984 року та яка вже втратила чинність. Відповідно до даної Інструкції передбачалося, що особи, які раніше перебували в шлюбі, могли зареєструвати новий шлюб тільки при пред`явленні документів що підтверджують припинення попереднього шлюбу. Відомості про цей документ вносили до заяви, до даних актового запису про шлюб та не залишалися у відділі (а.с.27). Відповідно до частини другої етапі 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною другою статі 120 Конституції України передбачено, що організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України. Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон) визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану та регулює відносини у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Діяльність органів державної реєстрації актів цивільною стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належною документального оформлення проведеної державної реєстрації. Відповідно до пункту 6 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) громадяни України та особи без громадянства які проживають в Україні, випробовують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, якщо інший порядок не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зносини у сфері державної реєстрації актів цивільного стану між Україною та Російською Федерацією до 24.02.2022 відбувалися відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 (зі змінами, внесеними Протоколом до неї від 28.03.1997) (далі - Конвенція). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у державі введено воєнний стан. У зв`язку із повномасштабною триваючою збройною агресією російської федерації прози України та неможливістю у зв`язку з цим гарантувати виконання зобов`язань за відповідними міжнародними договорами, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, припинені будь-які відносини у сфері міжнародного правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах з установами Російської Федерації та Білорусії. 01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» яким з 29.12.2022 зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах російською федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.» Встановлення факту смерті [PERSON] заявниці [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав після смерті батька. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно п. 8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. 2\~ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану\~державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України. За змістом ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена\~Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України). Пунктом 13\~постанови №5 Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку,\~оскільки заявник не може зареєструвати смерть батька для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва згідно чинного законодавства України\~суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved