Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

15 квітня 2024 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] , в якому просить: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» недоплачену суму страхового відшкодування в сумі 10864 грн. 23 коп.; - стягнути з [PERSON] майнову шкоду в сумі 22401 грн. 36 коп. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 3250 грн., а всього 25651 грн. 36 коп. Обґрунтовано позов тим, що 20 грудня 2023 року о 09 год. 47 хв. водій [PERSON] рухався на транспортному засобі «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 3 зі сторони проспекту Миру в напрямку вул. Любецька та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався зі сторони пр-т Миру в напрямку вул. Любецька та повертав ліворуч на перехресті вул. І. Мазепи - вул. Реміснича. У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Винним у настанні ДТП згідно із постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 лютого 2024 року є відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке після звернення позивача з відповідною заявою та проведення розслідування страхового випадку компенсувало йому лише частково заподіяну шкоду в сумі 77014 грн. 41 коп. Із вказаною сумою виплати позивач не погодився, у свою чергу страхова компанія не погодила з позивачем розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому пунктом 2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, ліміт відповідальності страховика по договору страхування цивільно-правової відповідальності складає 160000 грн. за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого. Франшиза становить - 3200 грн. Оскільки в позивача виникли сумніви щодо об?єктивності оцінки вартості майнової шкоди зі сторони страхової компанії, він змушений був додатково звертатися до незалежного експерта-автотоварознавця [PERSON] щодо проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого у ДТП 20 грудня 2023 року транспортного засобу. Згідно з висновком № 309 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 29 грудня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, необхідного для усунення пошкоджень отриманих у ДТП 20 грудня 2023 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників з урахуванням ПДВ 20% - 18215 грн. 73 коп. станом на 20 грудня 2023 року складає 109294 грн. 37 коп. У свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу лише 77014 грн. 41 коп. Таким чином, відповідно до висновку експерта-автотоварознавця [PERSON] сума страхового відшкодування в цілому за вирахуванням ПДВ і франшизи становить 87878 грн. 64 коп. (109294 грн. 37 коп. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) 18215 грн. 73 коп. (ПДВ 20%) - франшиза в розмірі 3200 грн. = 87878 грн. 64 коп.). А тому, страхова компанія не доплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 10864 грн. 23 коп. (87878 грн. 64 коп. - 77014 грн. 41 коп. = 10864 грн. 23 коп.). Зроблені розрахунки незалежним експертом [PERSON] , який має відповідні ліцензії і особисто проводив огляд пошкодженого майна позивача, свідчать про навмисне заниження страховою компанією розміру страхового відшкодування. Загальна вартість ремонту транспортного засобу, зробленого позивачем, склала 110280 грн. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова\~компанія «Княжа\~Вієнна Іншуранс\~Груп» у силу договору і закону повинна була сплатити на користь позивача компенсацію за заподіяну шкоду в сумі 87878 грн. 64 коп. У свою чергу відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 22401 грн. 36 коп. (110280 грн. (вартість ремонту транспортного засобу) - 87878 грн. 64 коп. (страхова виплата) = 22401 грн 36 коп, а також витрати на проведення оцінки збитку експертом [PERSON] у сумі 3250 грн., а загалом 25651 грн. 36 коп., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подав відзив на позов, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі виходячи із наступного. Так, з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу, страховою компанією було замовлено проведення відповідних оцінювань у ФОП [PERSON] . Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 3496, завданого власнику колісного транспортного засобу «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого майна, становить 88551 грн. 58 коп. з урахуванням ПДВ на запасні частини. Сума страхового відшкодування у вказаному розмірі була виплачена на користь позивача, що останнім і не заперечується. Крім того, у страхової компанії відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем звіт, оскільки законодавством встановлений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий самостійно має право обирати експерта для визначення збитків. Страховою компанією у передбачений законодавством строк було здійснено огляд транспортного засобу позивача, про що складено відповідний акт огляду, який підписаний позивачем, та виплачено страхове відшкодування. Крім того, позивачем не наведено обгрунтованих аргументів, чому саме звіт позивача суд має взяти до уваги, враховуючи, що акт огляду транспортного засобу було підписано позивачем під час складання звіту на замовлення страхової компанії, а тому вимоги позивача є необгрунтованими та він помилково зазначив страховика Приватне акціонерне товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якості відповідача в справі, оскільки різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням повинна відшкодувати особа, яка винна у ДТП, тобто [PERSON] . Відповідач [PERSON] також подав відзив на позов, в якому зазначив, що частково визнає позовні вимоги, а саме: в частині сплати франшизи в сумі 3200 грн. Щодо вимог про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичною вартістю відновлювального ремонту, то позивач отримав страхове відшкодування в повній сумі, будь-яких претензій до страхової компанії не має, відповідно до підписаного акту погодився з оцінкою вартості майнової шкоди та у подальшому не оскаржував сплачену йому суму, хоча ліміт відповідальності страховика становить 160000 грн. Вказаний ліміт відповідальності страховика не вичерпано, тому відповідачем у даній справі повинна бути страхова компанія. Крім того, позивачем до позову надані докази, які не є належними та допустимими, зокрема, акт надання послуг від 13 лютого 2024 року, до якого не додано дефектної відомості, з якої можливо було б встановити які саме роботи необхідно провести та які деталі замінити для відновлення автомобіля, а також квитанцію на 38800 грн., яка не підтверджує, що кошти в такій сумі були перераховані готівкою ФОП [PERSON] . Крім того, при проведенні автотоварознавчого дослідження оцінювачем [PERSON] не було сповіщено заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого автомобіля. Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що до відзиву відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» додало звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 3496 від 16 січня 2024 року, який виконаний ФОП [PERSON] . Крім того, додано акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), яка складена [PERSON] , фототаблицю пошкодженого майна у порушення вимог законодавства не надано. Враховуючи викладене, ФОП [PERSON] безпосередньо не проводив огляд пошкодженого автомобіля позивача, а тому діяв заздалегідь протизаконно та недобросовісно, адже він не міг проводити розрахунок матеріального збитку автомобіля позивача по акту огляду іншої особи, чим порушив вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика), у зв`язку з чим розрахунки страховика є недопустимими та неналежними доказами. Крім того, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує страхову виплату, яку має провести на користь позивача страхова компанія, то з нього підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування. Різниця між неодержаною позивачем сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП викликана у тому числі у зв`язку із законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу і ПДВ 20%. За таких обставин, саме відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також витрати на проведення оцінки майнової шкоди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав без суми франшизи, яка була сплачена відповідачем, та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явився, у відзиві просив у разі неявки представника в судове засідання справу розглянути за його відсутності та відмовити позивачу в задоволенні позову в частині вимог, пред`явлених до страхової компанії. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказала, що відповідач позов визнає лише в частині відшкодування суми франшизи, яку він вже перерахував позивачу. В іншій частині відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві. Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20 грудня 2023 року о 09 год. 47 хв. водій [PERSON] рухався на транспортному засобі «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 3 зі сторони проспекту Миру в напрямку вул. Любецька та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався зі сторони пр-т Миру в напрямку вул. Любецька та повертав ліворуч на перехресті вул. І. Мазепи - вул. Реміснича. Як наслідок автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2024 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 14-15). Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER] ,\~яким керував\~відповідач [PERSON] , станом на 20 грудня 2023 року був забезпечений за договором № 217657336 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Строк дії договору з 02 листопада 2023 року до 01 листопада 2024 року. Страхова сума за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 160000 грн. Розмір франшизи 3200 грн. Власником автомобіля «CHEVROLET\~CAPTIVA»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 12). Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. З копії звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «CHEVROLET\~CAPTIVA»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , від 16 січня 2024 року № 3496, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», слідує, що вартість матеріального збитку станом на 20 грудня 2023 року складає з\~урахуванням ПДВ,\~але без\~врахування величини\~втрати товарної\~вартості - 86551 грн. 58 коп. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 27 лютого 2024 року здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 77014 грн. 41 коп., що підтверджується копією виписки по картковому рахунку позивача (а.с. 17). Відповідно до висновку № 309 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 29 грудня 2023 року експертом-автотоварознавцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіля легкового «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 20.12.2023, з урахуванням суми ПДВ 20% - 33418 грн. 25 коп. у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 20.12.2023, складає 200509 грн. 49 коп. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіля легкового «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 20.12.2023, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ 20% - 18215 грн. 73 коп. у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 20.12.2023, складає 109294 грн. 37 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля легкового «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 20.12.2023, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0,0 грн., станом на дату оцінки 20.12.2023, складає 109294 грн. 37 коп. (а.с. 18-21). З акту технічних оглядів колісного транспортного засобу № 309 (дефектна відомість) (дата огляду - 20 грудня 2023 року; дата додаткового огляду 21 грудня 2023 року) слідує, що вказаний акт складений на підставі зовнішнього огляду колісного транспортного засобу [PERSON] та підписаний позивачем (а.с. 22). Копією квитанції від 25 грудня 2023 року підтверджується сплата позивачем ФОП [PERSON] вартості дослідження автотранспорту в сумі 3250 грн. (а.с. 36). Позивач здійснив ремонт автомобіля «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим поніс витрати на загальну суму 110280 грн., що підтверджується рахунком на оплату робіт № СФ-0000009 від 12 лютого 2024 року, наданого ФОП [PERSON] позивачу (а.с. 37), актом виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів № ОУ-0000004 від 13 лютого 2024 року (а.с. 38), фіскальними чеками № ФН 1938144813/ВН 659 від 12 лютого 2024 року та № ФН 1941302535 /ВН 664 від 13 лютого 2024 року (а.с. 39), квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 13 лютого 2024 року (а.с. 40, 41). Квитанцією від 30 травня 2024 року, яка була надана представником відповідача у судовому засіданні, підтверджується також сплата відповідачем на рахунок позивача 3200 грн. франшизи. За положеннями частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно із\~частинами першою-третьою\~статті 22\~Цивільного кодексу\~України особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку зі\~знищенням або\~пошкодженням речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушенного\~права (реальні\~збитки); 2)\~доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно із пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені в статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до\~частини першої\~статті 12\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» розмір франшизи\~при відшкодуванні\~шкоди,\~заподіяної майну\~потерпілих,\~встановлюється при\~укладанні договору\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності і\~не може\~перевищувати 2\~відсотки від\~страхової суми,\~в межах\~якого відшкодовується\~збиток,\~заподіяний майну\~потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно із пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача було виплачено страхове відшкодування в\~сумі 77014\~грн.\~41\~коп.,\~який був\~визначений на\~підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] від 16 січня 2024 року № 3496, що був складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення Приватного акціонерноого товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за вирахуванням суми ПДВ і франшизи. При цьому,\~звіт про\~визначення вартості\~матеріального збитку\~складений оцінювачем\~на підставі\~акту огляду,\~який проведений\~іншою особою,\~тобто без\~особистого технічного\~огляду транспортного\~засобу оцінювачем,\~що суперечить положенням\~Методики (пункт 5.1). У свою\~чергу,\~висновок №\~309\~експертного автотоварознавчого\~дослідження колісного\~транспортного засобу\~від 29\~грудня 2023\~року складений\~експертом-автотоварознавцем\~ [PERSON] \~на підставі\~особистого зовнішнього\~огляду колісного\~транспортного засобу\~зі складанням\~відповідного протоколу\~огляду та\~фотофіксацією пошкоджень. Розмір матеріального збитку визначений з наведенням відповідних формул та з урахуванням положень Методик, Інструкцій та закону. Таким чином, суд вважає наданий позивачем висновок № 309 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 29 грудня 2023 року, складений експертом-автотоварознавцем [PERSON] , належним доказом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 20.12.2023, яка з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ 20% - 18215 грн. 73 коп. у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 20.12.2023, складає 109294 грн. 37 коп. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що останній не був присутнім при огляді транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки виклик відповідача для участі в огляді транспортного засобу та його присутність при огляді не є обов`язковими (п. 5.1, 5.2 Методики). За вказаних обставин, враховуючи, що доказів погодження між позивачем та страховою компанією розміру страхового відшкодування матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» недоплаченого страхового відшкодування в сумі 10864 грн. 23 коп., у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] збитків, суд додатково зазначає наступне. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Також, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Крім того, у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 754/5129/15-ц зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 Цивільного кодексу України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, може бути викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу та франшизи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. За таких обставин, саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року в справі № 755/7666/19. Враховуючи всі зазначені вище положення законодавства та викладене, а також те, що відповідач перерахував на рахунок позивача суму франшизи в розмірі 3200 грн., беручи до уваги те, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами розмір заподіяних позивачу збитків, клопотання про призначення судової експертизи не заявив, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 19201 грн. 36 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та 3250 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Селюх А.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 28 лютого 2024 року (а.с. 43). Згідно з розрахунком понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги від 15 квітня 2024 року вартість послуг, наданих позивачу адвокатом Селюх А.В., становить 7000 грн. (а.с. 46). Копією платіжної інструкції від 28 лютого 2024 року підтверджується сплата позивачем ФОП [PERSON] 7000 грн. за правничу допомогу (а.с. 48). Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи положення законодавства,

Outcome: approved