Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~-\~ [PERSON] ,\~про встановлення\~факту непроживання\~разом за\~місцем реєстрації\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини\~та неприйняття\~спадщини.\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що [PERSON] \~за життя\~на праві\~приватної власності\~належало нерухоме\~майно:\~11/25\~частин житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~надвірних будівель\~по [ADDRESS] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 14.12.1983;\~1/2\~частина житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~надвірних будівель\~по [ADDRESS] \~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~31.05.2017;\~1/2\~частина земельної\~ділянки для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташованої на\~території Софіївської\~сільської ради,\~площею 2,9832га,\~кадастровий №\~7121589200:04:002:0054,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~31.05.2017;\~1/2\~частина земельної\~ділянки для\~ведення особистого\~селянського господарства\~по [ADDRESS] ,\~площею 0,2983га,\~кадастровий №\~7121589201:01:005:0507,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~31.05.2017;\~1/2\~частина житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~надвірних будівель\~по [ADDRESS] ,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~31.05.201.\~ [INFO] [PERSON] \~помер.\~За свого\~життя [PERSON] \~заповіту не\~склав,\~після його\~смерті в\~2019\~році відкрилась\~спадщина за\~законом,\~до складу\~якої серед\~іншого ввійшло\~вказане вище\~нерухоме майно. Від шлюбу\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~народилося троє\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . 08\~вересня 2006\~року шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~був розірваний.\~У будь-які\~інші шлюби\~ [PERSON] \~більше не\~вступав аж\~до самої\~смерті. Таким чином, у першу чергу спадкоємців за законом після смерті [PERSON] входять лише його діти. [PERSON] та [PERSON] дійсно постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини в 2019 році, а тому вони прийняли спадщину після його смерті, в той час як [PERSON] хоч і була зареєстрована по [ADDRESS] , але реально за цією адресою не проживала, оскільки більше 10 останніх років жила то в Росії, то в Україні, але по [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , вона не прийняла. Вказану обставину щодо непроживання відповідача з спадкоємцем і неприйняття спадщини позивач змушена довести в судовому порядку, оскільки хоч відповідач фактично і не проживала з спадкодавцем, але зареєстрованою була в одному будинку з усіма. Встановлення факту неприйняття спадщини необхідне позивачу для вирішення матеріально-правового спору про спадкування та є передумовою розподілу спадкового майна після смерті батька тільки між нею та братом і недопущення до спадкування їхньої сестри. Позивач вважає, що оскільки вона та її брат постійно проживали з померлим [PERSON] , то саме вони є єдиними спадкоємцями, оскільки на момент смерті спадкодавця відповідач хоч і була зареєстрована за адресою спадкодавця, але не проживала з ним більше десяти років. Відповідач на час відкриття спадщини фактично із спадкодавцем не проживала, а лише була зареєстрована, тому спадщини після смерті останнього вона не прийняла та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд встановити факт непроживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після його смерті (неприйняття спадщини). Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.10.2023 клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Сизька Дмитра Борисовича про витребування доказів задоволено. Витребувано у нотаріуса ПЕРШОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Колосовської Світлани Олександрівни спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2023 закрито підготовче засідання у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.05.2024 клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Сизька Дмитра Борисовича задоволено. Приєднано до матеріалів цивільної справи надані разом із клопотанням від 21.05.2024 копії довідки голови квартального комітету від 15.04.2024 та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.06.2019 в якості доказу у справі. У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Сизько Д.Б. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відмовився у судовому засіданні від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення про те, що вона є сусідкою покійного [PERSON] .. Його сім`ю вона знає більше 30 років. На момент його смерті проживали разом з ним позивач та [PERSON] .. Відповідач не проживала разом із [PERSON] і не була присутня під час його поховання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала аналогічні пояснення. Додатково пояснила, що можливо відповідач перебуває за кордоном. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 08.11.2019 [PERSON] помер [INFO] у с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області. Згідно договору купівлі-продажу №4206 від 14.12.1983 укладеного між [PERSON] та [PERSON] останнім придбано 11/25 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . 11/25 частин домоволодіння [ADDRESS] станом на 01.01.2013 зареєстровано у Золотоніському відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , що підтверджується довідкою №1057о від 01.02.2023 виданої КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Золотоніським відділком. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] належать: на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] ; на праві спільної часткової власності житловий будинок по [ADDRESS] , на праві власності земельна ділянка площею 2.9832 га кадастровий номер 7121589200:04:002:0054, розташована на території Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області; на праві власності земельна ділянка площею 0.2983 га кадастровий номер №7121589201:01:005:0507, розташована по [ADDRESS] . Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] є батьком: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2022, позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка - [PERSON] . З постанови державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори Черкаської області Колосовської С.О. вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] відмовлено. На даний час можливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно спадкодавця можливо лише на 1/3 частку з урахуванням того, що, крім неї, спадщину фактично прийняли син спадкодавця [PERSON] , донька [PERSON] . Видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна немає можливості. На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним за тією ж адресою були зареєстровані: колишня дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] разом зі своїми дітьми (онуками спадкодавця) [PERSON] , 1997 року народження, та [PERSON] , 2006 року народження, що встановлено за довідкою виконкому Золотоніської міської ради від 23.12.2022 за №1822. Відповідно до довідки виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області №1822 від 23.12.2022 по [ADDRESS] в частині будинку був зареєстрований [PERSON] , 1959 року народження, який помер у 2019 році. На день його смерті були зареєстровані: [PERSON] , 1961 року народження, [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 1992 року народження, [PERSON] , 1997 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 1982 року народження. Інші особи не зареєстровані. Згідно довідки голови квартального комітету [PERSON] №18 від 15.04.2024 [PERSON] , 1961 року народження, проживає по [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 1992 року народження. Відповідно до інформації Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №817 від 29.08.2023 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2019 зареєстроване кримінальне провадження №12019250150000531 за заявою [PERSON] від 12.06.2019 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 115 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 09.06.2019 близько 15.00 год. [PERSON] , пішов з місця свого проживання по [ADDRESS] та до цього часу не повернувся. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга\~статті 1220 ЦК України). Частиною першою\~статті 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 ЦК України). Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець,\~який постійно проживав разом із спадкодавцем\~на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). У встановлений ч. 1\~ст. 1270 ЦК України шестимісячний\~строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач [PERSON] не зверталася. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3\~ст. 1268 ЦК України\~є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною 1\~статті 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення\~ст. 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,\~а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. На підставі наявних у справі доказів судом достовірно не встановлено, що відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не проживала фактично по [ADDRESS] . Не має належних і достовірних доказів, що вона проживала у цей період за іншою адресою або перетинала кордон України. До показань у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] в частині непроживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд відноситься критично, оскільки такі покази без належних підтверджень іншими письмовими доказами, не являються достатніми доказами. Таким чином, позивачем не доведено факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після смерті батька. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами першою та другою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до ч. 1\~ст. 175 ЦПК України\~позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Предметом позову [PERSON] визначила вимогу про встановлення факту непроживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини та неприйняття відповідачем спадщини після померлого батька. Однак, виходячи зі змісту позову, позивач фактично намагалася довести те, що лише вона та її брат є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , із тим, щоб оформити спадщину після батька. У постанові від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення факту неприйняття спадщини у зв`язку із непроживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є способом захисту, який не ґрунтується на законі. З огляду на викладене, у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями\~статті 16 ЦК України, суд у задоволенні позову відмовляє. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовив, виходячи із положень\~ст. 141 ЦПК України, підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed