Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку. 16 травня 2024 року судом ухвалено рішення по справі про задоволення позову, однак не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши докази, додані до заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Судом встановлено, що 06.12.2024 року між [PERSON] та адвокатом Оесень А.В. укладено договір про надання правничої допомоги №06/12/23-1. Відповідно до пункту 5.1 Договору Сторони погодили гонорар адвоката а визначили «доповнити п 5.1 Договору п.п. 5.1.2., згідно з яким: ««- винагорода за ознайомлення з матеріалами Клієнтки, аналіз судової практики, консультування у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок); -винагорода за складання та подачу позовної заяви з додатками до суду у розмірі 5500,00 грн. (п`яти тисяч п`ятсот гривень); -винагорода за складання відповіді на відзив на позовну заяву у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень); -винагороди за складання інших процесуальних документів (в тому числі адвокатських запитів) 1000,00 (одна тисяча гривень) грн. за кожний документ; -винагорода за судове представництво Адвокатом, прибуття, участь у судовому засіданні першої інстанції у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) за кожне судове засідання; -винагорода за складання та подачу апеляційної скарги з додатками до суду у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок); -винагорода за складання відповідні на відзив на апеляційну скаргу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок); -винагорода за судове представництво Адвокатом, прибуття, участь у судовому засіданні апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок) за кожне судове засідання. 21.02.2024[PERSON] було перераховано Адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок) за надання правової допомоги. 21.02.2024між [PERSON] та Адвокатом було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ТОВ «Дієса» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000, 00 гривень.

Outcome: approved