Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

12 квітня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначила, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2017 року (справа №487/723/17), яке було змінено Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.09.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сум, а саме 1700,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 09.02.2017 року і до повноліття дитини. Відповідач достатньої матеріальної допомоги, необхідної для забезпечення нормального існування дитини, не надає. Матеріальний стан позивача порівняно з 2017 роком змінився - дохід зменшився, а тому вважає це належною підставою для зміни розміру аліментів шляхом визначення суми стягнення як частки від доходу платника. Також зазначила, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату. На підставі вказаного, просила змінити розмір аліментів, визначивши їх у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитини повноліття. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника - адвоката Мотельчук Ю.І. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача-адвокат Канівець Г.Р. надала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю. Свої вимоги аргументував тим, що Відповідач допомагає своєму сину не тільки сплачуючи аліменти за рішенням суду, а й на регулярній основі купує йому одяг, їжу, засоби гігієни, робить подарунки. Крім того, зауважила, що з травня 2022 року позивачка разом з сином виїхала до Німеччини та проживають там і наразі, а також те, що позивачка отримує фінансову допомогу на дитину в Німеччині. Просив врахувати при вирішенні справи його матеріальний стан, а саме те, що його матеріальне становище не покращилось, а також відсутність у нього стабільної високооплачувальної роботи. Вказав, що сума аліментів в розмірі 1700,00 грн. є об`єктивно можливою сумою аліментів на утримання сина. 19.06.2024р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача-адвокат Канівець Г.Р. про відкладення розгляду справи на іншу дату, з огляду на те, що 20.06.2024р. в Заводському районному суді м. Миколаєва буде слухатися інша справа де вона буде брати участь. Суд вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, з огляду на те, що дана справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відкладення розгляду справи буде її затягуванням, вирішення даної справи можливе і без особистих пояснень представника відповідача - адвоката. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2017 року по справі №487/723/17 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини щомісяця, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19.09.2017 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва в частині способу стягнення аліментів змінено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1700,00 грн. щомісячно з 09.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.\~1\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у\~частці від\~доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з\~батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної\~ради України\~№789-ХІІ\~від 27.02.1991\~року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня\~- 3196\~гривень. Згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року, вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, а саме: з твердої грошової суми в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку змінити на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Outcome: approved