Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16 лютого 2024 року за підсудністю з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, у якому просить стягнути з [PERSON] 3 % та інфляційні витрати у розмірі 66\~223,36 грн., витрати на правову допомогу та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що між позичальником, яким є: [PERSON] та АКБ "Форум" 11 квітня 2008 року був укладений Кредитний договір №0123/08/15-Z, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 41 000 доларів США зі сплатою 13 % річних. 25 листопада 2009 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 2-1920/09 стягнуто з [PERSON] 338 512,06 грн. заборгованості за Кредитним договором та 1700,00 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу 250 грн. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь від 26 вересня 2019 року замінено стягувача у справі № 2-1920/09 на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ПАТ «Банк Форум» втратив такі права. Отже, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав: - не припиняє правовідносин сторін цього договору; не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання; не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 15 листопада 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, який позивач додає до цієї позовної заяви, становить 66 223,36 грн., з яких: нараховані 3% річних 12 965,47 грн.; втрати від інфляції 53 257,89 грн.; Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Мовчану Д.В. (а.с.22). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.23). До суду 02 січня 2024 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.23). Ухвалою судді від 03 січня 2024 року справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.24) Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.28). Ухвалою судді від 19 лютого 2024 року було здійснення запит до Міністерства соціальної політики України з метою надання інформації щодо відповідача. (а.с.29-30). 28 березня 2024 року від Міністерства соціальної політики України надійшов лист, в якому зазначено, що інформація про відповідача відсутня. (а.с.33). Ухвалою судді від 28 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних збитків. (а.с.37-38). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» подав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошень про виклик особи, причин не явки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 11 квітня 2008 року між позичальником, яким є: [PERSON] та АКБ "Форум" 11 квітня 2008 року був укладений Кредитний договір №0123/08/15-Z, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 41 000 доларів США зі сплатою 13 % річних. (а.с.6-7) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя 25 листопада 2009 року у справі № 2-1920/09 стягнуто з [PERSON] 338 512,06 грн. заборгованості за Кредитним договором та 1700,00 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу 250 грн. (а.с.8). 11 лютого 2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист по справі № 2-1920/09. (а.с.9). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 26 вересня 2019 року замінено стягувача у справі № 2-1920/09 на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». (а.с.9). На даний час рішення суду не виконано. Тому позивач пославшись на вимоги ст. 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на їх користь загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 15 листопада 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, який позивач додає до цієї позовної заяви 66 223,36 грн., з яких: нараховані 3% річних 12 965,47 грн.; втрати від інфляції 53 257,89 грн.; (а.с.5). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст.11 ЦК України. Пунктом 3 частини 2 статті 11\~ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом ст.ст.524,533-535,\~625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Частиною 1\~статті 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст.625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).\~Стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5\~ЦК України, відтак приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічну позицію з цього приводу викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~Закону України\~"Про\~індексацію грошових\~доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Про особливості здійснення нарахувань в порядку\~ст.625 ЦК України\~також зазначено в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19. Правовий аналіз положень ст.ст.526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Так, ТОВ «Інвестохіллс Веста» здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації боржниками плати за користування утримуваними ними грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку, виконаного ТОВ «Інвестохіллс Веста» станом на 15 листопада 2023 року становить 66 223,36 грн. На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме стягнення з відповідача на користь ТОВ «Інвестохіллс Веста» збитків за кредитним договором №0123/08/15-Z від 11 квітня 2008 року, нарахованих у порядку ч.2\~ст.625 ЦК України\~після ухвалення судового рішення від 25 листопада 2019 у справі №2-1920/09, а саме: інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 66 223,36 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2684,00 грн.. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 20 000грн., яку підтверджують \~договором про надання правової допомоги №02-01/2023 від 03 січня 2023 року (а.с.16-17), актом приймання-передачі №38 від 21 листопада 2023 (а.с.19), заявкою на надання юридичної допомоги №1 від 07 листопада 2023 року (а.с.20). Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки справа слухалась в спрощеному провадженні, участі в судових засіданнях представник не приймав, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з\~\~відповідача\~витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000\~грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial