Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір № 2966036, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9000 грн., строком на 360 днів., зі сплатою відсотків за користування кредитом. 26 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» передала право вимоги за договором №2966036 від 21.02.2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №27072023 від 26 липня 2023 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором № 2966036 в сумі 73476 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою бору в розмірі 9000 грн; заборгованості за відсотками \~в розмірі 64476 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «УМ Факторинг». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2684 грн. судового збору. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 08.01.2024 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 15.04.2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, прохав розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання 08.02.2024, 11.03.2024, 15.04.2024, 14.05.2024, 20.06.2024 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.06.2024 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2966036. (а.с.12-16). Відповідно до умов вказаного договору сума кредиту становить 9000 грн. (п.п. 1.2 договору), що надається на строк 360 днів (п.п. 1.3 договору) із стандартною процентною ставкою 1,99 % в день (п.п. 1.4.1 договору). Відповідно до умов п.п. 2.1 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті. Згідно п.п. 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту на користь клієнта. Відповідно до п.п. 9.7 Договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. (а.с.12-16). Кредитний договір № 2966036 від 21.02.2022 року та Паспорт споживчого кредиту до нього підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису, що свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору. (12-17). Листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №2643_230818145535 від 18.08.2023 року повідомлено, що відповідно договору №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року, 21.02.2022 року о 09:33:05 год. успішно перераховано кредитні кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] на суму 9000 грн., номер транзакціїї в системі i.Pay.ua\~139315369 (а.с.18). 26.07.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" укладено договір факторингу №27072023, згідно якого ТОВ "Лінеура Україна" передали ТОВ "УМ Факторинг" за плату належні права вимоги, в тому числі за кредитним договором №2966036 від 21.02.2022 року (а.с.8-9). Згідно виписки, що надана АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на виконання ухвали суду, по картковому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), останньому було зараховано 21.02.2022 року переказ на картку в сумі 9 000 грн. (а.с.78). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору, утворилася заборгованість на загальну суму 73476 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом\~9000 грн., та за відсотками\~64476 грн.(9000 грн. *1,99% * 360 днів). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що становить 73476 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УМ Факторинг» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 73476 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Тому суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. підлягають задоволенню. Суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог, на підставі\~ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2684 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме договір №18/09/Юр про надання правової допомоги від 25.09.2023 року, укладений між адвокатом Судейкіною І.В. та ТОВ "УМ Факторинг", акт приймання-передачі наданих послуг №103 від 25.09.2023 до договору №18/09/Юр про надання правової допомоги від 18.09.2023 року, платіжну інструкцію №428 від 05.10.2023 року на суму 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved