Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевського, буд. 55, код ЄДРПОУ: 26489104) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказано, що в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. 05.02.2018 року було видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, проте відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим станом на 01.08.2023 року наявна заборгованість у розмірі 144249,38 грн. Крім того, відповідач не спілкується з сином вже більше п`яти років та взагалі не цікавиться його життям, не бере участь у вихованні та розвитку дитини. 12.08.2020 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , з яким [PERSON] має теплі відносини та вважає його своїм батьком. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. 03.05.2024 року відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, проти позбавлення його батьківських прав не заперечував. Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 07.03.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №03. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.03.2014 року, актовий запис №06. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 05.02.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ №175/2902/17 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого державою, щомісяця, починаючи з 07.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Реутова Є.О. від 07.06.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №175/2902/17, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 05.02.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у [PERSON] станом на 01 серпня 2023 року заборгованість по аліментам складає 144 249,38 грн. 12.08.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.08.2020 року, про що зроблено актовий запис № 891. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.10.2020 року, актовий запис №3055 та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Салтівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2023 року, актовий запис №102. З 13.07.2020 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актами, складеними сусідами від 21.07.2023 року. Відповідно до інформації, наданої Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №139 Харківської міської ради Харківської області №126/01-59/23 від 09.06.2023 року, вихованням дитини займається лише мати, яка належним чином виконує свої обов?язки. Батько дитини - [PERSON] , протягом навчання дитини в школі (з 01.09.2020 року) батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням сина. Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 23.02.2024 року підтверджено той факт, що батько не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо [PERSON] . Однак позиція батька, обумовлена не небажанням виконувати свої батьківські обов?язки, а ґрунтується на складних стосунках із матір?ю дитини - [PERSON] . Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів. Враховуючи викладене вище, рекомендацією комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності до ст. 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі викладеного, надавши оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина та визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved