Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду і просить позбавити батьківських прав її батька [PERSON] відносно неї. Свої вимоги мотивує тим, що батько [PERSON] її вихованням не займається, аліменти не сплачує, не цікавиться її навчаннам, матеріальної допомоги на її утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 16.04.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Судом 15.05.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Законний представник позивача у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Корюківської міської ради Чернігівської області у письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Корюківської міської ради Чернігівської області у письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення повідомлення на веб-сайті «Судова влада». Згідно вимог ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуєтьсь свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 118. Рішенням Корюківського районного суду від 17 вересня 2013 року по справі №736/1212/13-ц, на утримання дитини, [PERSON] , 2009 року народження, з [PERSON] стягнуто аліменти. [PERSON] , не проживає разом з нею близько 14 років, не підтримує жодних відносин зі своєю дочкою, не цікавиться її справами, навчанням, не бере участі у її забезпеченні, не купує їй подарунків, не допомагав коли позивач хворіла. Аліменти на її утримання не сплачує. Згідно довідки та характеристики Корюківського ліцею №3 від 28.03.2024 № 01-02/59 зазначено, що [PERSON] є ученицею 9 класу, за час перебування дитини у школі батько дитини [PERSON] , не бере участі в вихованні та навчанні дитини. Як свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений Корюківським відділом державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] має заборгованість за період з серпня 2013 року по 01 квітня 2024 року в сумі 281917,27 грн. Згідно висновку про доцільність позбавлення батька батьківських прав від 12.04.2024 № 161 орган опіки та піклування Корюківської міської ради Чернігівської області вважає за доцільне за невиконання батьківських обов`язків позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який проживає в с. Тютюнниця, Корюківського району, Чернігівської області, відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд вважає, що батько неповнолітньої дитини [PERSON] , тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною повної загальної освіти, не готує її до самостійного життя. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач в порушення статей 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти. Факт ухилення відповідачем від виховання та утримання дитини підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і викладені судом вище. Зазначене, на думку суду, відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення батька батьківських прав та залишення дитини для подальшого виховання [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved