Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У червня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів шляхом зміни їх розміру, у якому просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої (неповнолітньої) дитини - сина [PERSON] , [INFO] . - змінити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2019 року у цивільній справі № 495/8874/18 та стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього (неповнолітнього) сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000 гривень 00 копійок, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 15 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , є Відповідач - [PERSON] . Позивач вважає, що в судовому порядку відповідач має бути позбавлений батьківських прав у зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , участі в його вихованні не приймає. Відповідач не виконує свого конституційного обов`язку та обов`язків, визначених ст.150 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» щодо виховання та піклування про дитину - [PERSON] , [INFO] , та її утриманні для виконання визначеного обов`язку як батька відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України . Так, Відповідач не піклується про фізичних і духовний розвиток дитини - [PERSON] , [INFO] , його навчання, підготовку дитини до самостійного життя, зокрема, Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичних розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, та взагалі не спілкується із дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що є свідченням того, що Відповідач ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 495/9438/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »). Хоча шлюб між Позивачем та Відповідачем був розірваний за рішенням суду лише 14 грудня 2016 року, шлюбні відносини та спільне проживання було припинено значно раніше, з моменту якого Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вчасно не сплачує аліменти та не надає будь-яких грошових коштів взагалі на утримання дитини, не піклується про неї та не спілкується з неповнолітньою дитиною, не проводить з нею дозвілля тощо. У зв`язку з тим, що Відповідач всіляко ухилявся від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, що є необхідним для її розвитку, чим не виконував вимоги ст.ст.150 та 180 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», Позивач звернулась до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2019 року у цивільній справі № 495/8874/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалюючи вказане судове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини та колишньої дружини суд виходив з того, що Відповідач не надав будь-якої матеріальної допомоги з утримання спільної малолітньої дитини, що в свою чергу є порушенням вимог ст.180 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим судом і було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини та колишньої дружини. Незважаючи на те, що вказане судове рішення набрало законної сили, на його виконання Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 18 березня 2019 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Відповідач все одно матеріально не забезпечує малолітню дитину. На сьогоднішній день заборгованість по сплаті аліментів за вказаним судовим рішенням (станом на 30 квітня 2021 року) на утримання малолітньої дитини [PERSON] складає 31 199 гривень 91 копійку. Таким чином, Відповідач в порушення вимог ст. 150,180 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» тривалий час не приймає участі у вихованні малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та з метою її виховання, належного розвитку, забезпечення ліками, продуктами харчування, для проведення дозвілля з дитиною, взагалі не утримує її матеріально, що чітко вбачається із вищевказаних письмових доказів. Всупереч вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно ч.2 якої батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», Відповідач - [PERSON] , не забезпечує медичного догляду, лікування дитини - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, наведені у позові обставини свідчать про нехтування Відповідачем своїми обов`язками відносно дитини, що у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав. Клопотання, заяви та інші процесуальні дії у суді Ухвалою суду від 30 червня 2021 року провадження по вказаній цивільній справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 21 липня 2021 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про виклик свідків. 16 серпня 2021 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 18 серпня 2021 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 24 вересня 2021 року від Сергіївської селищної ради надійшов Висновок виконавчого комітету Сергіївської селищної ради, як органу опіки та піклування, про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . 24 вересня 2021 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Розпорядженням керівника апарату суду від 08 листопада 2021 року № 422 по цивільній справі було призначено повторний автоматизований розподіл відповідно до Рішення ВРП від 12.10.2021 року № 2072/0/15-21 суддя Братків I.I. відряджена до Козівського районного суду Тернопільської області для здійснення правосуддя строком на один рік з 02.11.21 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 цивільна справа була передана на розгляд судді Шевчук Ю.В. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року справа була прийнята у провадження судді Шевчук Ю.В. 09 листопада 2021 року від позивача адвоката надійшла заява про відвід судді. 10 листопада 2021 року заяву позивача [PERSON] про відвід головуючої судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Юлії Валеріївни у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліменти шляхом зміни їх розміру було визнано необґрунтованою та передано до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді по суті. 11 листопада 2021 року ухвалою суду заяву позивача [PERSON] про відвід головуючої судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Юлії Валеріївни у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліменти шляхом зміни їх розміру було задоволено. Розпорядженням керівника апарату суду від 26 листопада 2021 року № 548 по цивільній справі було призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку із задоволенням заяви про відвід судді Шевчук Ю.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021 цивільна справа була передана на розгляд судді Анісімової Н.Д. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року справа була прийнята у провадження судді Анісімової Н.Д. 15 червня 2022 року від начальника служби у справах дітей Сергіївської селищної ради надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 17 липня 2023 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 07 серпня 2023 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 28 листопада 2023 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 18 лютого 2021 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про закриття підготовчого провадження по справі. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року підготовче провадження було закрито, справа призначена до розгляду по суті. 23 квітня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності позивача та її представника. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив та відзиву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом, їх нормативно-правове обґрунтування та позиція Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 495/9438/16-ц шлюб між сторонами було розірвано. Додатковим рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 495/9438/16-ц після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». [PERSON] /позивач/ та [PERSON] /відповідач/ є батьками спільної малолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 03 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Як зауважує позивач, відповідач по справі не піклується про фізичних і духовний розвиток дитини - [PERSON] , [INFO] , його навчання, підготовку дитини до самостійного життя, зокрема, Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичних розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, та взагалі не спілкується із дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що є свідченням того, що Відповідач ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками. Згідно з актом Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство Сергіївка» від 07 червня 2021 року, засвідченого підписами сусідів, [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] мешкає разом зі своєю мамою - [PERSON] , [INFO] , та знаходиться на повному її утриманні. В свою чергу, батько [PERSON] , [INFO] , за вищевказаною адресою не проживає. Згідно з характеристикою на [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка складена 07 червня 2021 року Комунальним підприємством «ЖКГ Сергіївка», громадянка [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . За роки проживання за вказаною адресою [PERSON] проявила себе виключно з позитивного боку. За всі ці роки будь-яких скарг від її сусідів не надходили. [PERSON] не одружена, розлучена згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Разом із [PERSON] та на її повному утриманні проживає її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , за вищевказаною адресою не проживає та не з`являється, участі у вихованні сина та його утриманні, в тому числі матеріальному, не приймає, життям дитини не цікавиться з моменту народження. Малолітня дитини - [PERSON] , [INFO] , прив`язаний до своєї матері, виховується виключно нею в дусі поваги до людини, суспільства та держави, засвоєнню норм моралі та правил поведінки, чого не робиться з боку батька дитини - [PERSON] . [PERSON] , до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувались, дружелюбна, в конфліктних ситуаціях не помічались. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2019 року у цивільній справі № 495/8874/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі були задоволені: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На момент подачі позову до суду заборгованість по сплаті аліментів за вказаним судовим рішенням на утримання малолітньої дитини [PERSON] складає 31 199,91 грн., що вбачається з листа Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 травня 2021 року № 39601/31-31 та наданим з ним Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 05 травня 2021 року у виконавчому провадженні № 58714380. У зв`язку з систематичною несплатою аліментів в рамках виконавчого провадження № 58714380 державним виконавцем відносно [PERSON] винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю та іншими подібними пристроями; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; накладено арешт на все нерухоме майно. Вказане підтверджується копіями відповідних постанов державного виконавця. Згідно з довідкою, що видана Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 9 «Сонечко» смт. Сергїівка» від 13 травня 2021 року № 51 [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 9 «Сонечко» смт. Сергїівка» з 07 червня 2017 року по теперішній час. Батько Дениса ніколи у закладі не з`являвся і участі у вихованні дитини не приймає. Щодо Відповідача до органів Національної поліції надходили скарги щодо протиправної поведінки, що підтверджується листом Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області від 27 травня 2021 року № 63/В-54 та доданих до нього копій матеріалів ЖЄО № 953. Відповідач також не звертався до органів опіки та піклування за місцем реєстрації місця проживання дитини та суду з метою визначення форм його участі як батька у вихованні дитини, усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, якщо такі б були. Висновком виконавчого комітету Сергіївської селищної ради, як органу опіки та піклування, заключається не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. У відповідності до ст. 164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідач, як батько неповнолітньої дитини, вихованням дитини не займається, матеріально не підтримує, станом її здоров`я не цікавиться, не виявляє до сина належної уваги та турботи, що у сукупності свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомо. Суд бере до уваги те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. Він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Подібні правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 16 лютого2022року справа № 742/710/19; Постанові від 28 січня2021року у справі № 753/6498/15-ц; Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня2018року у справі № 500/6325/17. У висновку органу опіки та піклування по вказаній цивільній справі вказано, що з метою всебічного та неупередженого розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , до служби у справах дітей Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради (за місцем проживання відповідача) було направлено листи від 19.07.2021 року № 07-06/114 та від 18.08.2021 року № 07-06/249 з метою отримання підтвердження або спростування факту не виконання [PERSON] батьківських обов`язків, причин їх не виконання. Від служби у справах дітей Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради отримано відповіді від 16.08.2021 року № 08/03-1002 та від 19.08.2021 року № 08/03-1005 про не можливість проведення роботи з батьком та отримання документів з причини неявки його на запрошення, не надання пояснень або заяв в усній або письмовій формі. Тим самим, висновок органу опіки і піклування згідно якого відповідача недоцільно позбавляти батьківських прав, суперечить інтересам дитини та є недостатньо обґрунтованим, так як орган опіки та піклування не вирішив питання по суті заяви, обмежившись формальною відмовою з посиланням на неможливість визначення місця знаходження відповідача та отримання пояснень відповідача. За вказаних обставин, висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ним не спростована інформація щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, яка наявна у доданих до нього матеріалах. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров`я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2019 року у цивільній справі № 495/8874/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: становить 1626 гривень, (50 % = 813 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень (1013,50 грн.) Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні (1281,50 грн.); дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень (1598,00 грн.); Визначаючи збільшений розмір аліментів, суд виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір та спосіб присуджених аліментів підлягає зміні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання сина за зміненим способом та розміром. Отже, розмір присуджених до стягнення аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, який було встановлено заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2019 року у справі № 495/8874/18, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього (неповнолітнього) сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень 00 копійок, що на думку суду буде достатнім для виховання дитини. Але суд зауважує, що позивачем заявлена вимога стягувати «замінений» спосіб стягнення аліментів з дати пред`явлення позову до суду, тобто з 15.06.2021 року, але суд не може погодитися з цим та роз`яснює позивачу, що у зазначеній справі спір стосується не призначення аліментів, а зміни способу їх стягнення, тому подальше стягнення аліментів з відповідача починається з набрання рішенням законної сили, а не з дати подання позову. Дане твердження знайшло своє відображення, зокрема у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де сказано, що у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищевказане позов підлягає частковому задоволенню. Висновки суду Судом під час розгляду справи у судовому засіданні не було встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав. З урахуванням наведених вище обставини, суд також приходить до висновку про збільшення розміру аліментів та їх стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Outcome: partial