Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 21.03.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18.06.2006 між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано 23.02.2024. За час шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка, яка є матір`ю дітей, не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей, в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, проживає окремо, має змогу платити вказаний розмір аліментів. В свою чергу, позивач, не має змоги належним чином забезпечити утримання дітей. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення наймолодшою дитиною повноліття. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 22.03.2024 позовну заяву було залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків. На виконання указаної ухвали 12.04.2024 представником позивача було надано заяву з додатками з виправленими недоліками. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.04.2024 відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, його інтереси представляє адвокат Кіщенко І.П., яка надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачка для розгляду справи в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, повідомлена належним чином, в телефонограмі звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.4 ст.223 суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.6, 7). Згідно рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.02.2024 , шлюб між сторонами було розірвано, в шлюбі перебували з 18.06.2006 року, мають дітей [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. (а.с. 5, 30-31). Згідно довідки від 03.004.2024 № 1234, [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. фактично проживають з батьком [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.32). Згідно вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.11.2018, [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком (а.с.34). Згідно довідок від 04.10.2020 та 18.06.2023, [PERSON] проходила лікування від алкогольної залежності (а.с.35). Інших доказів суду не надано, з клопотанням про їх витребування сторони не звертались. ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII\~78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частин 8, 9\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3\~ст. 181 СК України). Згідно вимог ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1\~ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до роз`яснень п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Оскільки діти проживають з позивачем, останній як їх батько має право на стягнення аліментів. Добровільно сторони не вирішили питання сплати аліментів, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду та просить їх стягувати у частці від доходу матері. Відповідачка за віком є працездатною, не є особою з інвалідністю, не має інших утриманців, суду не спростувала доводів щодо можливості сплати аліментів у розмірі 1/3 частини від свого доходу. Підсумовуючи викладене вище, призначаючи розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 СК України, суд враховує потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання двох дітей,\~відомості про матеріальне становище відповідача, який визнав пред`явлені до нього позовні вимоги, а також беручи до уваги рівний обов`язок обох батьків брати участь в утриманні неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утриманні двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. За встановлених обставин справи, суд вважає вказаний розмір аліментів, стягуваних з одного з батьків, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, підстав для інших висновків суду не надано. Також суд приймає заяву про визнання позову відповідачем. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 21.03.2024. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, а відповідачка від сплати судового збору під час розгляду даної справи не звільнена, то на підставі ч.6\~ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved