Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У червні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи-підприємця [PERSON] (п.н [NUMBER] ), а саме інформацію про обсяг та обіг коштів за період з 01.01.2017 року по 09.01.2023 року на розрахунковому рахунку № [NUMBER] , [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 1-Д, Київ, 01001, МФО 353586 із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання при проведенні перевірки. Ухвалою судді від 12 червня 2024 р у справі відкрито провадження. Представник заявника у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Представник заінтересованої особи Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Заінтересована особа ФОП [PERSON] також не з`явилася у судове засідання, про яке повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви з процесуальних питань не надходили. За приписами частини 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника банку, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З наданих матеріалів судом встановлено, що на обліку на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області перебуває фізична особа-підприємець [PERSON] (далі ФОП [PERSON] ). ФОП [PERSON] має розрахункові рахунки в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), а саме № [NUMBER] , [NUMBER] що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 1-Д, Київ, 01001, МФО 353586. Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, на підставі ст. 20, ст. 73 Податкового кодексу України, ст. 62 Закону України від 07.12.2000 №2121 -Ш «Про банки і банківську діяльність» направлене лист до установи банку, де у ФОП [PERSON] , відкритті рахунки, з проханням надати інформацію по вказаному в листі розрахунковому рахунку: Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), а саме № UA223052990000026002015 027659, [NUMBER] . До Головного управління ДПС у Чернігівській області від АТ «ПРИВАТБАНК» надійшла відмова в наданні запитуваної інформації з посиланням на ст, 62 Закону України від 07.12.2000 №2121 -Ш «Про банки і банківську діяльність». До ГУ ДПС у Чернігівській області надійшли відомості із Єдиного державного реєстре щодо припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , що відповідно до п.п 78.1.7, п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органів як фізична особа платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах, проте ФОП [PERSON] вищевказані рахунки не були закриті. Заявник вказує, що з метою здійснення податкового контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи наявні підстави для розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Відповідно до частини 1 статті 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Зокрема, у статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» поняття «банківська таємниця» визначено як інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальну чи моральну шкоди клієнту. Відповідно до статті 62 цього Закону, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмову вимогу суду або за рішенням суду. Постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, розділом 3 якої визначено порядок та межі розкриття банками інформації, що містить, банківську таємницю. Так, пунктом 3.5. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, передбачено, що банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта, якщо інше не зазначено в дозволі клієнта іншого банку або вимозі, рішенні (постанові) суду. Це означає, що лише за рішенням суду може бути розкрита особа/особи контрагента, номери його/їх рахунків у банках та інша інформація щодо неї/них, яка становить банківську таємницю, у взаємовідносинах із особою, відносно якої вимагається розкриття банківської таємниці (другий абзац пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб»). Також, у вищевказаній Постанові, зазначено, що банківська таємниця за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству й державі. У зв`язку із цим вона суворо оберігається законодавством України. Проте встановлений законом режим банківської таємниці не має абсолютного характеру, оскільки передбачено правомірні правові дії щодо розкриття такого виду інформації. Враховуючи вищевказане, лише суд у своєму рішенні може зобов`язати банк надати інформацію, яка відноситься до банківської таємниці, а також розкрити осіб контрагентів. Тому, ГУ ДПС у Чернігівській області змушене звертатися до суду, в порядку п. 73.4 ст. 73 ПК України, яка дозволяє отримати інформацію про наявність та рух коштів на рахунках ФОП [PERSON] в обсягах більших ніж передбачено п.73.3 цієї ж статті ПК України. З огляду на встановлені обставини та мету отримання охоронюваної законом інформації, що міститься у банківській установі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації. У відповідності до частини 3 статті 350 та пункту 6 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved