Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що [INFO] у нього у цивільному подружжі з [PERSON] народилась дочка - [PERSON] . Цивільній шлюб було припинено та за спільною згодою місце мешкання малолітньої дочки визначено з ним. З того часу він є єдиним утримувачем та вихованцем малолітньої дочки та в повній мірі виконує всі батьківські обов`язки. Мати життям дитини протягом 10 років не цікавилась і не цікавиться, матеріальну допомогу на утримання не надає, повністю уникає усіх обов`язків по вихованню дитини, життям останньої не цікавиться. Він працевлаштований, має позитивні характеристики, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався. В 2021 році він уклав шлюб з [PERSON] , вони разом виховують дочку, мають власне житло, в якому фактично проживають. Малолітня [PERSON] відвідує заклад КЗЗСО «Ліцей Петропавлівський», де характеризується позитивно, як відкрита, працелюбна,старанна та дружелюбна дівчинка. 30.06.2022 року за його зверненням Виконавчим комітетом Борщагівської сільської Ради Бучанського району було прийнято рішення про визначення місця проживання дитини - [PERSON] з ним за місцем його проживання. 06.09.2023 року відповідач висловила свою згоду на позбавлення її батьківських прав, що зафіксовано нотаріусом. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2023 року матеріали позовної заяви передано на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва (а.с. 35). Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.02.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. Справа передана судді 28.02.2024 року (а.с. 43-44). Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 29.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 46-47). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2024 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження (а.с. 54). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року витребувано докази у справі (а.с. 86-87). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 106). Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що дитина проживає з позивачем з 2019 року, він її повністю утримує, мати участі у вихованні та утриманні не приймає, матір`ю дитина наразі сприймає іншу жінку ( [PERSON] ). Відповідач у судове засідання не з`явилась, в судовому засіданні надана заява, у якій вона просить позов задовольнити, позовні вимоги визнає та дає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , яка посвідчена 06.09.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 2385 (а.с. 102). Представник Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області вказала, що комісія вирішила за доцільне позбавити матір [PERSON] батьківських прав, вона до служби не з`являлась. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] батьками якоє є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.07.2010 року (а.с. 12). 21.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2021 (а.с. 13). Відповідно до договору № 10 про продовження волонтерської діяльності від 14.10.2022 року [PERSON] залучений добровільним помічником (волонтером для надання волонтерської допомоги, виконання робіт, надання послуг у благодійному фонді «Медична та соціальна допомога» (а.с. 20). [PERSON] учениця 6г класу КЗЗСО «Ліцей Петропавлівський» та має гарну характеристику (а.с. 21). 30.06.2022 року Виконавчим комітетом Борщагівської сільської Ради Бучанського району було прийнято рішення про визначення місця проживання дитини - [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 24). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Факт свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми обов`язками щодо виховання дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. В даному випадку матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] , яке має систематичний характер. Поважних причин, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дочки [PERSON] , судом не встановлено. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Необхідно зазначити, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що було встановлено судом, виходячи з поведінки відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Вказані норми міжнародного договору кореспондуються з приписами статті 171 СК України, згідно яких дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] за участю представника Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Лещенко М.О. в присутності та з дозволу батька [PERSON] , зазначила, що вона бачила свою маму 5 років назад, у них була сварка, вона постійно проживає з батьком, бо мати зловживає спиртними напоями, зараз матір`ю називає нову дружину свого батька - [PERSON] . Зазначала, що за допомогою завжди звертається до [PERSON] ( [PERSON] ) і тата. На даний час не має бажання телефонувати до своєї матері [PERSON] . Останні спогади про матір [PERSON] неприємні, позитивних моментів з нею не пам`ятає. З днем народження мати [PERSON] її не вітає. З татом і мамою [PERSON] ( [PERSON] ) вона багато часу проводить разом, гуляє в парках, хоче залишитись з ним, він для неї рідніший. Суд також враховує висновок № 314/26 від 16.05.204 року, що є додатком до рішення виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, згідно якого орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] року (а.с. 96-100). Враховуючи наведене та те, що в судових засіданнях дослідженими доказами та поясненнями сторін встановлено винну поведінку [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] , яка полягає в ухиленні від виконання нею батьківських обов`язків, визнання нею позову, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, нехтує потребами своєї дитини, будь яких доказів на спростування вказаного нею не надано, а тому вважає можливим задовольнити позов про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки - [PERSON] , що на думку суду відповідатиме інтересам дитини. Суд також роз`яснює відповідачу [PERSON] , що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і бачитись з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Позивачем не заявлені вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, у зв`язку з чим судові витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved