Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , про розірвання шлюбу, визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 27 червня 2013 року між нею [PERSON] у м. Прага (Чеська Республіка) було укладено шлюб. Від сумісного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, на цей час шлюбні відносини фактично є припиненими, сім`я розпалася, спільне господарство ними не ведеться. Причиною розпаду стало те, що її характер та характер відповідача не співпадають, почуття любові, взаємної довіри та поваги один до одного втрачені. Вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння, які призвели до того, що вона із відповідачем стали чужими. За таких обставин, наразі шлюб має виключно формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Також, під час перебування у шлюбі на ім`я [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2021 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Сторчак О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 146, було придбано квартиру, загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, вказана квартира хоча і придбана у період перебування сторін у шлюбі, однак за її особисті грошові кошти, які їй залишилися від продажу іншого належного її особисто нерухомого майна. Фактично вона у вказаній квартирі прописана (починаючи з березня 2021 року) та наразі проживає там разом із двома дітьми, сплачує всі необхідні витрати, пов`язані з забезпеченням квартири та здійснює поточний ремонт. В свою чергу, відповідач прописаний (починаючи з 2006 року) та наразі проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Між нею та чоловіком була домовленість, що у випадку розлучення, відповідач не буде претендувати на квартиру та таке майно залишиться у її власності та в подальшому спільних дітей. В той же час, у зв`язку з тим, що стосунки між ними погіршилися та на теперішній час відповідач відмовляється від поділу майна в позасудовому порядку, є необхідність звернення до суду. Відповідач [PERSON] , у поданому відзиві позовні вимоги визнав. Ухвалами суду було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відмовлено в затверджені мирової угоди, справа призначена до судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову\~суперечить закону або\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову\~і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки вказане визнання в частині поділу майна подружжя, суперечить положенням Сімейного Кодексу України . Суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків" встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.1 ст.83 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що 27 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у м. Прага (Чеська Республіка) було укладено шлюб, про що здійснено запис у книзі реєстрації про одруження відділу реєстрації актів громадянського стану Адміністрації міської частини Прага 1, район, у томі ІІ/40 за рік 2013 на сторінці 30 під порядковим номером 376 та відповідно видано свідоцтво про одруження від 01.07.2013. Від сумісного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 51 КУ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, тобто на даний час відсутня вільна згода сторін на збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також враховуючи положення ст.51 Конституції України, яка є нормою прямої дії та ст. 112 СК України, суд вважає за необхідне розірвати між сторонами шлюб. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці, слід залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище в подальшому самостійно. За загальним правилом відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу спільного майна подружжя їх частки визнаються рівними. Під час перебування сторін у шлюбі на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2021 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Сторчак О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 146 було придбано наступне нерухоме майно: квартира, загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира була придбана за 1540000 грн. За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Позивачка у позові зазначає, що квартира придбана за її особисті кошти, які залишились від продажу належного їй особистого майна. Проте доказів того, що спірна квартира придбана за особисті кошти позивачки , від продажу її особистого майна, суду не надано. Надані суду документи про продаж матір`ю позивачки квартири, є неналежними доказами. Так із договору від 20.11.2020р. вбачається, що матір позивачки [PERSON] продала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] за 45500 дол. США. За поясненнями позивачки, наданими через уповноваженого представника, вказані кошти в сумі 45500 дол. США. мати їй подарувала, проте чому спірна квартира в такому разі була нотаріально оформлена на [PERSON] , пояснень надати не змогла. За ч.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн.), укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Валютними цінностями\~ -\~є національна\~валюта (гривня),\~іноземна валюта\~та банківські\~метали (ст.\~1\~ ЗУ «Про валюту і валютні операції»). Суду не надано відповідного договору дарування грошових коштів, який є нотаріально посвідчений. Враховуючи придбання зазначеного нерухомого майна в період шлюбу сторін, презумпцію спільності майна подружжя та відсутності доказів в спростування зазначеної презумпції, суд приходить до висновку, що зазначене майно є спільною сумісною власністю сторін. За положенням ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно правової\~позиції ВС\~ \~у справі\~ N\~753/1902/21 від 08.05.2023р. тлумачення\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Будь-яких доказів, що сторони не дбали про матеріальне становищу сім`ї, ухиляються від утримання дітей, приховували, знищили чи пошкодили спільне майно, витрачали доходи на шкоду інтересам сім`ї, суду не надано . Що свідчить про відсутність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя. З урахуванням\~наведених обставин,\~ суд\~приходить \~до висновків\~ про\~ необхідність\~поділу майна\~подружжя \~рівними частками,\~а саме\~по \~ 1/2 частці спірної квартири . Судом встановлено, що вартість спірної квартири складає 1540000 грн. Позивачка просила у позові визнати за нею право власності на всю квартиру, внаслідок чого судовий збір, з урахування подання його через електронний суд, повинен був скласти 10736 грн. за майнову вимогу (13420х 0,8) та 858,88 грн. за немайнову (1073,60 х 0,8). Позивачка сплатила судовий збір в сумі 7300,48 грн., тобто недоплата складає 4294,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір\~в сумі 6226 грн. 88 коп.,\~а з\~ позивачки\~ \~на користь\~держави \~недоплачений судовий\~збір ,\~в частині відмови в задоволені позовних вимог, що складає 4294,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial