Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 03.06.2015 року уклала шлюб з відповідачем, про що здійснено запис №167 від 03.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим з вини останнього. Можливості для подальшого спільного проживання, побудови сімейних відносин та ведення спільного господарства не бачить. Використання всіх можливих та допустимих заходів щодо примирення зі свого боку, та безрезультатність таких дій, призвели до прийняття рішення про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). 28.05.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 07.06.2024 року. 25.06.2024 року відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03.06.2015 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 167. Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved