Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

09.01.2024 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла зазначена позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем, оскільки його батько [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , який є рідним батьком [PERSON] . [PERSON] на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , яка належала по частки їй та її матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Близьких родичів, окрім [PERSON] у померлої [PERSON] не було, у зв`язку з чим позивач відповідно до ст. 1263, ч. 4 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем третьої черги після померлої [PERSON] . Позивач здійснив поховання [PERSON] Дотепер ні суб`єкти господарювання, ні фізичні особи не зверталися щодо оформлення права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування. Позивачем протягом шести місяців після смерті [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за законом до Вільнянської державної нотаріальної контори. 10.06.2022 постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпо) Євграфовою О. М. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, а відповідно [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братом та сестрою. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є двоюрідною сестрою [PERSON] , [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1998, в порядку спадкування. Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] народився [INFO] , про що 06.06.1970 складено відповідний актовий запис № 21, батьком зазначено [PERSON] , мати [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 16.09.2020). \~ \~ \~ \~ [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації народження 30.05.1966 зроблено відповідний актовий запис № 86, батьком зазначено [PERSON] , мати [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області 13.03.2007. \~ \~ \~ \~ [PERSON] помер [INFO] , про що 25.06.1996 зроблено актовий запис № 41 (копія свідоцтва про смерть № [NUMBER] , виданого Павлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області). \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу, про що складено актовий запис про одруження № 107. [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 07.02.1978, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] » (копія свідоцтва серії [NUMBER] ). [PERSON] помер [INFO] про що Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про смерть № 11 \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , про що 11.09.2020 складено відповідний актовий запис № 570 (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). \~ \~ \~ \~Останнє місце проживання померлої [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] , яка належала по частки їй та її матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане установою ЯЯ 310/55 УВД УМВС України в Запорізькій області від 14.04.1998 та зареєстроване в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації15.05.1998. Після смерті [PERSON] , [INFO] її донька [PERSON] успадкувала її частку квартири, оскільки на момент смерті матері вона була зареєстрована та проживала в квартирі за зазначеною вище адресою. Близьких родичів окрім [PERSON] у померлої [PERSON] не було, у зв`язку з чим [PERSON] відповідно до ст. 1263, ч. 4 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем третьої черги після померлої [PERSON] . На запит суду Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 26.05.2024 надано копію спадкової справи № № 313/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно з якою [PERSON] у встановлений законодавством строк звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою з приводу отримання спадщини. 10.06.2022 постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпо) Євграфовою О. М. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, а відповідно [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братом та сестрою. Згідно з довідкою № 2119, виданою 16.09.2020 виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Запорізької області, померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.09.1998 по день смерті [INFO] . На день смерті в квартирі була зареєстрована одна. Після смерті [PERSON] її брат [PERSON] здійснив її поховання (копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 09.09.2020) та користується спадковим майном як своїм власним. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1276 Цивільного кодексу України визначає поняття спадкової трансмісії як перехід права на прийняття спадщини. Якщо спадкоємець за законом чи за заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки в спадщині, переходить до його спадкоємців, тобто до спадкоємців спадкоємця. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Pгідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Статтею 1265\~ЦК України\~передбачено,\~що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.. Вирішуючи питання про достатність доказів, наданих позивачем на підтвердження поданої ним вимоги, суд звертає увагу на те, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt). Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Під час встановлення факту родинних відносин суд також враховує, що батько позивача та батько померлої [PERSON] мали однакові прізвища та по батькові, місце народження с. Значкове Червоно армійського (натепер Запорізького) району. Таким чином, оскільки встановлення вказаного факту необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину, та враховуючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню Враховуючи позицію позивача, понесені судові витрати суд залишає за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved