Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Багрій В.А. звернулася до суду з позовом до відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . При житті, на випадок своєї смерті [PERSON] , склав заповіт, яким заповів все своє майно племінниці (позивачу) [PERSON] . На момент відкриття спадщини позивач не прийняла спадщину, оскільки не знала про необхідність подачі заяви на прийняття спадщини. 18.01.2024 року позивач звернулася до державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, але нотаріус відмовила їй в цьому, посилаючись на пропуск встановленого Законом строку і необхідності його поновлення лише в судовому порядку. На підставі чого, вона звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратка Д.М. від 25.01.2024 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази від державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.04.2024 року на виконання ухвали суду завідувачем Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградською області С.Ліпінською подано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінової А.В. від 20.05.2024 року дану справу прийнято до свого провадження та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено судовий розгляд по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Багрій В.А. в судове засідання подав заяву, зареєстровану судом 24.06.2024 року за вх. № 6614/24 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду за підписом міського голови [PERSON] подано заяву, зареєстровану судом 21.05.2024 року за вх. №5285, в якій останній зазначив, що Маловисківська міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.\~206\~ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] , помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.02.2023 року Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного\~міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , 25.03.2019 року, склав заповіт та зробив заповітне розпорядження на все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наявна інформація про реєстрацію спадкової справи за № 55595355 від 25.03.2019 року, спадкодавцем є [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 10.01.2024 року №18Д, вбачається, що згідно домової книги [PERSON] , [INFO] , яикй помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 30.03.2007 року по день смерті (а.с.9). На день смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований один. Як вбачається з копії спадкової справи №06/24, до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 12.01.2024 року, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.Г., із заявою про прийняття спадщини по заповіту. Інші спадкоємці із заявами про прийняття чи відмови від спадщини до нотаріуса не зверталися. Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормами ст.1272\~ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанови Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі №750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22, 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 ). Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Крім того, при вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у\~справі № 1-33/2004. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житі державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людинита основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.\~17\~ЗУ «Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2024 року, №71/02-31 державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінською С.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом, після смерті [PERSON] , оскільки нею пропущено встановлений законом строк на прийняття спадщини, а також вона не проживала та не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, на час відкриття спадщини (а.с.10). Отже, правила частини третьої статті 1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно також враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Крім того, позивач є єдиною спадкоємицею, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , від спадщини не відмовлялася, бажає її прийняти, а також на час розгляду справи спадщина ніким не прийнята. На підставі чого, суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною, оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем, яка не реалізувала належне їй право на прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк через необізнаність подачі заяви на прийняття спадщини протягом встановленого шестимісячного строку, а тому вона не могла вчинити дій щодо прийняття спадщини. Окрім того, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутність, при цьому, порушень прав відповідача, третіх осіб чи інтересів держави та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про наявність поважних причин на час завершення строку прийняття спадщини, та вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном\~три\~місяці з моменту набрання рішення законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved