Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою, у якій просить: визнати за нею, [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою площею 0,3900 га, кадастровий номер 6320882000:03:003:0593, вид використання - для ведення особистого підсобного господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2181095663208, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ХР-04-00-015683 виданого 6 серпня 1996 року Дмитрівською сільською Радою народних депутатів Богодухівського району Харківської області на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради народних депутатів Богодухівського району Харківської області №12 від 23 квітні 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №127, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] . Свої вимоги\~мотивує тим,\~що [INFO] помер\~її чоловік\~ [PERSON] .\~Після смерті\~чоловіка,\~відкрилась спадщина\~на все\~належне йому\~майно.\~Позивач,\~як дружина\~померлого прийняла\~спадщину її\~померлого чоловіка,\~як спадкоємець\~першої черги\~за законом,\~постійно проживала\~разом із\~чоловіком (спадкодавцем)\~на час\~відкриття спадщини,\~та подала\~до нотаріуса\~заяву про\~її прийняття.\~У Богодухівській\~державній нотаріальній\~конторі Харківської\~області після\~смерті чоловіка\~позивача -\~ [PERSON] була\~відкрита спадкова\~справа №442/2021.\~Доньки спадкодавця\~-\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~від спадщини\~відмовились на\~користь позивача\~про що\~подали відповідні\~заяви до\~нотаріальної контори.\~До спадкового\~майна яке\~залишилось після\~смерті чоловіка,\~належить в\~т.ч.:\~1/2 (одна\~друга)\~частки у\~праві власності\~на житловий\~будинок за\~адресою [ADDRESS] \~та будівлі\~і споруди\~при цьому\~будинку.\~Зазначену спадщину,\~яка складається\~з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та будівлі і споруди при цьому будинку - позивач успадкувала та 15.12.2023р. отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом та свідоцтво про право власності. Окрім частки у праві власності на житловий будинок, до складу спадщини також входить: право постійного користування земельною ділянкою площею 0,3900га, кадастровий номер 6320882000:03:003:0593, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2181095663208, посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серія ХР-04-00-015683 виданого 6 серпня 1996 року Дмитрівською сільською Радою народних депутатів Богодухівского району Харківської області на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради народних депутатів Богодухівського району Харківської області №12 від 23 квітні 1996 року. Земельна ділянка надана для ведення особистого підсобного господарства (вид використання). Державний Акт зареєстровано Дмитрівською сільською радою в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №127. Земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, правонаступником якої є Богодухівська міська рада Харківської області. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2024 року, [PERSON] є суб`єктом іншого речового права, а саме права постійного користування земельною ділянкою площею 0,3900 га., кадастровий номер 6320882000:03:003:0593, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2181095663208. Право постійного користування - не припинено. Як засвідчено Державним актом на право постійного користування землею серія ХР-04-00-015683, [PERSON] набув право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 0,3900 га для ведення особистого підсобного господарства у серпні 1996 року, тобто до набрання чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001р. №2768-111. Зважаючи на обставини зазначені вище, 23.02.2024 року позивач звернулася до Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , на право постійного користування вказаною земельною ділянкою, що відкрилося по смерті спадкодавця. Згідно отриманої відповіді, нотаріус зазначив, що у з в язку із наявною невизначеністю в чинному законодавстві, правових підстав для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на речове право, а саме право постійного користування земельною ділянкою площею 0,3900га, кадастровий номер 6320882000:03:003:0593, реєстраційний номер о б єкта нерухомого майна 2181095663208 - не достатньо. Одночасно, державний нотаріус надав рекомендацію звернутися до суду для вирішення зазначеного питання. Як вбачається зі змісту державного акту серії ХР-04-00-015 683, рішення про надання [PERSON] у постійне з користування земельної ділянки площею 0,3900 га прийняте виконкомом Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (рішення №12 від 23 квітні 1996 року) - земельна ділянка надана для ведення особистого підсобного господарства. Отже, спадкодавець - [PERSON] на законних підставах, передбачених законодавством, чинним на той час, набув право постійного користування земельною ділянкою, з метою, передбаченою законом - для ведення особистого підсобного господарства та на момент смерті йому на законних підставах належало право постійного користування спірною земельною ділянкою. Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 9 квітня 2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала клопотання, відповідно до змісту якого просить судові засідання по суті проводити за відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому зазначила, що судові витрати залишає за собою без їх розподілу. Представник відповідача\~Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнив, що у вирішенні справи по суті не заперечує проти позову. Представник третьої особи\~- Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явилась, надала заяву за змістом якої просить справу розглянути без участі в судових засіданнях представників держнотконтори, питання задоволення заяви залишає на розсуд суду. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача\~ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 3 вересня 2021 року заведено спадкову справу №442/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім того, в матеріалах справи наявні заяви доньок померлого [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від спадщини. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66254567 від 3 вересня 2021, [PERSON] значиться як спадкодавець. Відповідно до змісту копії довідки Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради», наявної в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації в зв`язку зі смертю [INFO] . На день його смерті за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] , дружина, [INFO] . Крім вказаних осіб, за даною адресою ніхто не зареєстрований. Від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався та не реєструвався Полково-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області. Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме на частку у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відомостей про інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. В силу положень ст.\~1216\~ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1\~ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, дослідженими матеріалами спадкової справи достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , спадщину він прийняв у встановленому порядку. Згідно з копією Державного акта на право постійного користування землею серії ХР-04-00-015683 від 6 серпня 1996 року, виданим на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Богодухівського району Харківської області від 23 квітня 1996 року №12, [PERSON] була надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,39 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Дмитрівської сільської Ради. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №226126854 від 30 вересня 2020 року правокористувачем земельної ділянки площею 0,39 га, кадастровий номер 6320882000:03:003:0593 є [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №369496821 від 12 березня 2024 року право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,3900, кадастровий номер - 6320882000:03:003:0593 зареєстровано за [PERSON] . Як слідує з матеріалів справи, позивач звернулася до Богодухівської держнотконтори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на право постійного користування земельною ділянкою, право користування якою підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ХР-04-00-015683, однак листом Богодухівської держнотконтори № 233/01-16 від 01.03.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування земельною ділянкою, оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна Вирішуючи цей спір щодо спадкування позивачем даного речового права, суд виходить з такого. Конституція України закріплює, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (ст.ст. 1, 3 та 8). Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону (ч. 3\~ст. 41 Конституції України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Поняття «майно» в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації певного блага у внутрішньому праві країни. Згідно з Конвенцією, інші права та інтереси є активами, тому можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Тому право користування земельною ділянкою, отриманою громадянином для ведення особистого підсобного господарства є майном у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, право на яке підпадає під її захист. Згідно з нормами ч.2 ст.407\~ЦК України та ч.2 ст.102\~ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 7 ЗК України від 18.12.1990\~(чинного на час набуття [PERSON] права постійного користування спірною земельною ділянкою) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України\~України у редакції Закону від 25.10.2001, який діяв з 01.01.2002 (момент набрання чинності названим ЗК України) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди. Проте, Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005\~визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 6 розділу X\~«Перехідні положення»\~ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Тому громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі. Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 663/1738/16-ц. Суд у даному спорі застосовує вказані положення законодавства та з урахуванням встановлених у справі обставин зазначає, що на момент смерті [PERSON] йому на законних підставах належало право постійного користування спірною земельною ділянкою. У постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у ст.141 ЗК України від 25.10.2001\~підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у ст.141 ЗК України від 25.10.2001, є такими, що порушують це право. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у ст.1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Тому право постійного користування земельними ділянками, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало. Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 у справі № 681/1154/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020, справа № 179/1043/16-ц, у постанові від 23.06.2020, справа № 922/989/18. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила шляхом конкретизації від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.11.2019 у справі № 368/54/17, у частині відступу від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі № 181/698/14-ц і від 23.11.2016 у справі № 657/731/14-ц про те, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. Згідно з ч. 4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, ані відсутність у ЗК України\~2001\~року такого права на земельну ділянку, як право постійного користування, ані смерть особи, якій належало таке право, самі по собі не припиняють права постійного користування вказаною земельною ділянкою та не виключають права постійного користування земельною ділянкою зі складу спадщини. ЗК України\~в чинній редакції встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії. Суд зауважує, що ані за життя, ані після смерті [PERSON] , належне йому право постійного користування спірною земельною ділянкою не було припинене. Доказів того, що це право було припинено в установленому законом порядку, матеріали справи не містять. Отже, право постійного користування спірною земельною ділянкою входить до складу спадщини [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 15 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї\~статті Кодексу\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~надано роз`яснення про те, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частинами 2, 3\~ст.\~152\~ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав. Судом встановлено та підтверджено доказами, що позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні успадкованого права постійного користування спірною земельною ділянкою, а отже він має належні підстави заявити до суду вимоги про визнання цього права в судовому порядку. Отже, за наведених підстав, суд визнає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved