Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17606-03/2023, за яким відповідач надало кошти у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності. 03 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 17606-03/2023 за реєстром боржників. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27102023 за яким за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №17606-03/2023 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18610 грн., з яких 5000 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 13610 грн. сума боргу за відсотками. Також 08 березня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 5287986, за яким ТОВ «Маніфою» надав відповідачу кредит у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності. 12 червня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13-07/2023 за яким за яким ТОВ «Маніфою» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №5287986 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4542 грн., з яких 1500 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 3042 грн. сума боргу за відсотками. Також 25 березня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11712-03/2023, за яким ТОВ «Аванс кредит» надав відповідачу кредит у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності. 12 червня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Інвеструм груп» було укладено договір факторингу № 12062023, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Інвеструм груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 11712-03/2023 за реєстром боржників. 27 грудня 2023 року між ТОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023-1 за яким за яким ТОВ «Інвеструм груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №11712-03/2023 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3885 грн., з яких 1500 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 2385 грн. сума боргу за відсотками. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 27037 грн., а також понесені судові витрати в сумі 3028 грн. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Представник позивача, [PERSON] у позовній заяві просив провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, [PERSON] , будучи повідомленим про наявність даного позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до нього, не висловив заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. На підставі переліченого суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Судом було встановлено, що 11 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] за допомогою електронного підпису було укладено кредитний договір № 17606-03/2023, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 5000 грн. строком на 18 днів, за яким проводиться нарахування відсотків в розмірі 1% на день, починаючи з дня отримання такої суми кредиту. Згідно п. 2.3 Кредитного договору у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 11 березня 2023 року був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Встановлено, що 03 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 17606-03/2023 за реєстром боржників. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27102023 за яким за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №17606-03/2023 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18610 грн., з яких 5000 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 13610 грн. сума боргу за відсотками. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за договором кредитування № 17606-03/2023 від 11.03.2023 р., укладеним [PERSON] із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК. При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що до матеріалів справи не було долучено розрахунків за договором кредиту № 17606-03/2023, за яким утворилась заборгованість відповідача перед первісним кредитором на суму 18610 грн. Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі за таким договором, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості. Отже, суд зазначає, що нарахування [PERSON] відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору № 17606-03/2023 суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Таким чином суд встановив наявність боргу [PERSON] перед позивачем за договором № 17606-03/2023 саме в сумі 7250 грн., з яких 5000 грн. борг за кредитом та 2250 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами такого кредитного договору та додатком до нього, яким визначено, що відсотки на суму боргу нараховуються від дати видачі кредиту та протягом 18 днів у розмірі 2,5% на день (5000 х 2,5 х 18 = 2250). Крім того судом також встановлено, що 08.03.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] за допомогою електронного підпису було укладено договір позики № 5287986, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 1500 грн. строком на 74 днів. Згідно п. 2.4.1 Договору акційна процентна ставка, фіксована: 0,83130% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього договору. Згідно п. 2.4.2 Договору базова процентна ставка, фіксована: 2,20000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.12 цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору. Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 08 березня 2023 року був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Встановлено, що 12 червня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13-07/2023 за яким за яким ТОВ «Маніфою» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №5287986 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4542 грн., з яких 1500 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 3042 грн. сума боргу за відсотками. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за договором позики № 5287986 від 08.03.2023 р., укладеним [PERSON] із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК. При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що до матеріалів справи не було долучено розрахунків за договором кредиту № 17606-03/2023, за яким утворилась заборгованість відповідача перед первісним кредитором на суму 4542 грн. Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі за таким договором, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості. Отже, суд зазначає, що нарахування [PERSON] відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору № 5287986 суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Таким чином суд встановив наявність боргу [PERSON] перед позивачем за договором № 5287986 саме в сумі 3942 грн., з яких 1500 грн. борг за кредитом та 2442 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами такого кредитного договору та додатком до нього, яким визначено, що відсотки на суму боргу нараховуються від дати видачі кредиту та протягом 74 днів у розмірі 2,20000 % на день (1500 х 2,20000 х 74 = 2442). Крім того судом також встановлено, що 25.03.2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] за допомогою електронного підпису було укладено договір споживчого кредиту № 11712-03/2023, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 1500 грн. строком на 13 днів. Згідно п. 1.3 Договору за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 36,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% (процентів ) на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Згідно п. 2.3 Договору у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2 цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (1,99% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 25 березня 2023 року був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Встановлено, що 12 червня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Інвеструм груп» було укладено договір факторингу № 12062023, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Інвеструм груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 11712-03/2023 за реєстром боржників. 27 грудня 2023 року між ТОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023-1 за яким за яким ТОВ «Інвеструм груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №11712-03/2023 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3885 грн., з яких 1500 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 2385 грн. сума боргу за відсотками. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11712-03/2023 від 25.03.2023 р., укладеним [PERSON] із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК. При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що до матеріалів справи не було долучено розрахунків за договором кредиту № 11712-03/2023, за яким утворилась заборгованість відповідача перед первісним кредитором на суму 3885 грн. Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі за таким договором, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості. Отже, суд зазначає, що нарахування [PERSON] відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору № 11712-03/2023 суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Таким чином суд встановив наявність боргу [PERSON] перед позивачем за договором № 11712-03/2023 саме в сумі 1888,05 грн., з яких 1500 грн. борг за кредитом та 388,05 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами такого кредитного договору та додатком до нього, яким визначено, що відсотки на суму боргу нараховуються від дати видачі кредиту та протягом 13 днів у розмірі 1,99 % на день (1500 х 1,99 х 13 =388,05). Підсумовуючи, суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», заявлені до відповідача, підлягають на підставі викладеного судом вмотивування частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з [PERSON] боргу за договорами кредитів у загальному розмірі 13080,05 грн. (7250+3942+1888,05= 13080,05). Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює відповідно 1464,89 грн. (13080,05 / 27037 х 3028 = 1464,89).

Outcome: partial