Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Представник позивача 07.11.2023 р. звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги мотивував тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Їй на праві приватної власності належить будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . З 03.07.2022 р.07.2022 р. син [PERSON] - [PERSON] брав безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в районах н.п. Білогорівка, н.п. Сухий Ставок, н.п. Давидів Брід Херсонської області. [INFO] під час виконання бойового завдання, військового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя при здійсненні відповідних заходів [PERSON] загинув. З2020р. по [INFO] [PERSON] жив разом із [PERSON] та їхнім сином [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] його цивільна дружина [PERSON] почала чинити перешкоди у можливості спілкуватися [PERSON] з її внуком [PERSON] , а саме не дозволяє забирати внука з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури, забороняє не наданню можливості тимчасового перебування внука з позивачем за місцем проживання позивача з ночівлею в один день тижня на вихідних. Тим самим порушує законне право позивача на спілкування з внуком та перешкоджає позивачу брати участь в його вихованні. Тому посилаючись на ст.ст. 7,257 СК України, ст. ст. 1,8 Закону України «Про охорону дитинства» просив зобов`язати відповідача не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні позивача [PERSON] із внуком [PERSON] , [INFO] ; визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON] , [INFO] наступним чином: - забирати внука [PERSON] , кожного понеділка та середи щотижня на 3 години за місцем проживання позивача [PERSON] з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з 18 -00 до 21-00 год, - один раз на кожен тиждень забирати внука [PERSON] за місцем проживання позивачу [PERSON] з ночівлею з 9-00 суботи з до 9-00 неділі . Ухвалою судді від 26.12.2023 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче засідання. 19.01.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] у варіанті запропонованому в позові, при цьому заперечення мотивувала тим, що з початку 2019 р. вона, [PERSON] , постійно проживала з [PERSON] однією сім`єю, як дружина та чоловік, за адресою : [ADDRESS] . Від спільного проживання з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини за власною добровільною згодою записаний [PERSON] . Зазначала, що відповідно до ст.. 257 СК України баба має право спілкуватися зі своїми внуками… , брати участь у їх вихованні; батьки … не мають права перешкоджати у здійсненні бабою… своїх прав щодо виховання внуків…, якщо такі перешкоди чиняться, баба…. має право на звернення до суду з позовом про їх усунення., проте посилаючись на Конвенцію про контакт з дітьми, зазначила, що контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною, може бути встановлено лише з урахуванням найвищих інтересів дитини. Натомість запропонований позивачем варіант, явно не піде на користь дитини, її психічному здоров`ю. На її переконання, у разі доведеності в судовому щирості та дійсної потреби і необхідності позивача приймати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , беручи до уваги вік дитини, з метою її адаптації, слід встановити такий порядок та дні побачень: в кожну другу суботу місяця з часу набрання рішенням законної сили, у перший місяць з 10 год до 11 год, у другий місяці з 10 год до 12 год, у третій і надалі з 10 год до 13 год в присутності матері у попередньо узгодженому сторонами місці зустрічі (виходячи і з конкретних умов у період таких зустрічей - у місцях дозвілля та відпочинку, за місцем проживання дитини). При цьому , слід врахувати можливості матері і сина бути присутніми на побаченнях у такий день і годину, тобто стан здоров`я, підтвердженими відповідними доказами, за діяння дитини у таких заходах та інші об`єктивні обставини, підтверджені належним чином. Саме такі побачення, за умов належного виконання своїх обов`язків, сприяння сторонами у забезпеченні прав один одного та прав малолітньої дитини, нададуть можливість налагодити зв`язок дитини з бабусею та забезпечити права дитини та бабусі, а також в подальшому можливість розглядати сторонами питання про збільшення частоти та тривалості зустрічей баби з внуком. Під час підготовчого провадження 14.02.2024 р. - залучено до участі у справі як третю особу виконавчий комітет Лохвицької міської ради як орган опіки та піклування, а 15.03.2024 було задоволено клопотання сторін про виклик до суду свідків, та справу призначено до судового розгляду; при цьому уточнювати позовні вимоги сторона позивача не побажала. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Моісеєнко В.В. позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у редакції, викладеній в прохальній частині позову, суду пояснили обставини, викладені в позові, крім того позивач пояснила, що відповідач з дитиною та вона проживали в одному населеному пункті, а саме в c. Юсківці, неподалік через дорогу, будинок, де проживала відповідач з сином та [PERSON] , належав їй. До загибелі сина вона часто гралася з внуком, водила його на прогулянки на дитячий майданчик в селі. Після загибелі сина, відносини між нею та невісткою погіршилися, остання стала закривати хвіртку до свого двору, не пускала ні її у двір, ні онука до неї, а восени 2023 р. і взагалі переїхала до свої батьків в с. Жабки разом з дитиною. Крім того, відповідач не реагувала ні на її телефонні дзвінки, ні на смс-повідомлення. На даний час вона продала будинок , де проживав син, невістка та внук, переселенцям, крім того, придбала квартиру в м. Ромни Сумської області. Відповідаючи на запитання суду, зазначила, що в с. Жабки, після переїзду туди відповідачки зі [PERSON] , вона до них жодного разу не їздила, через побоювання, що з онуком їй не дадуть поспілкуватися. В судовому засіданні відповідач та її представник, просили відмовити в позові, підтримали заперечення, викладені у відзиві на позов, відповідач пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні з [PERSON] позивачу не чинила, лише закривала хвіртку задля безпеки дитини, пояснила, що дійсно між нею та позивачкою погіршилися відносини після загибелі [PERSON] , точніше після отримання відповідних виплат у зв`язку з цим, до цього причетна, зокрема, дочка позивачки. Крім того, пояснила, що [PERSON] взимку (на початку 2023 р.) сильно захворів, вона змушена були неодноразово перебувати з ним на стаціонарному лікуванні і в м. Гадяч, і в м. Полтава, тоді як позивач в той час жодного інтересу до дитини не проявляла, а також позивач не реагувала ніяким чином, коли вона з маленьким сином автобусом їздила на роботу в с. Білогорілка. Жодних смс-повідомлень від позивачки вона не отримувала, бо була заблокована. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , в с. Давидів Брід Бориславського району Херсонської області, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до довідки в/ч [NUMBER] від 01.12.2022 р. [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в період з 03.07.2022 р. по [INFO] (а.с. 23) Як вбачається з витягу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців ( протокол № 158 від 24 січня 2023 р.). травма [PERSON] і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини ( а.с. 21). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19) З копії паспорту позивачки вбачається, що вона з 2020 р. була зареєстрована в [ADDRESS] , крім того у графі "Особливі відмітки" є запис "Діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] " (а.с. 10). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2016 р. за позивачкою зареєстрований будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 56). Відповідно до довідки Жабківсько-Бербеницького старостинського округу виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 17.01.2024 р. [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] , з нею проживає, зокрема, і син [PERSON] , [INFO] . Ця обставина підтверджується також і актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.01.2024 р. (а.с. 57) Крім того, стороною позивачки як доказ надано фотокопії переписки (смс-повідомлень) через телефонні додатки, та надано суду для огляду частини таких повідомлень безпосередньо з телефону (а.с. 69-78). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , суду пояснила, що зі сторонами були в свій час односельчанами, проживали практично по сусідству; позивач час від часу гуляла з онуком, коляскою возила його по вулиці, водила його на дитячий майданчик, в магазин; вона дуже любила онука і тому хотіла з ним спілкуватися. Та приходила до дворища, де жила [PERSON] та онук, проте їй ніхто не відкривав (особисто бачила, як [PERSON] в день народження [PERSON] , однак зайти до них не змогла), сказати точно, чи був хтось в той час вдома сказати не може, і назвати кількість таких випадків також не змогла, лише висловила припущення, що таке влітку 2023 році разів 5 мало місце; про це їй відомо зі слів позивачка, яка розказувала, зокрема, що подарунок онуку змогла вручити лише через декілька днів потому. Відповідаючи на запитання, пояснила, що особисто не бачила, що [PERSON] зустрічала невістку з онуком з шкільного автобусу, коли ті поверталися з с. Білогорілка, де [PERSON] працювала. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , суду пояснила, що має також внука, і часто спілкувалися з позивачкою та її внуком на дитячому майданчику, ще коли син позивачки, [PERSON] , був живий, зі слів позивачки вона чула, що тій не дозволяють спілкуватися з внуком. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , суду пояснила, що позивачка як бабуся раніше ходила гралася з внуком, це ще коли її син був живий. Як не стало [PERSON] , [PERSON] прийшла до двору, де жила відповідачка з [PERSON] , хвіртка з внутрішнього боку тоді була зачинено. А [PERSON] ходила через огороди та сусідський двір, і дитину на вулицю не випускала, і не пускала до бабусі, причин не пояснювала. Їй відомо, що коли дитина захворіла, то вони не повідомляли позивачку про те, в якому саме лікарняному закладі, навмисне, щоб позивачка не могла провідати дитину. Був такий випадок, що вона особисто бачила, як [PERSON] вискочив з двору і хотів бігти до бабусі, яка покликала його, а [PERSON] вискочила за ним і забрала його назад. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , суду пояснила, що зі слів позивачки їй відомо, що тій не дають з внуком бачитися, а весною минулого року вона з чоловіком та своєю дитиною приїжджали в гості, хотіли, щоб [PERSON] погуляв з їхньою дитиною, і попросили т.[PERSON] зателефонувати [PERSON] , але та на дзвінок не відповіла. Тому вони пішли з дитиною до двору [PERSON] , і бачили її вдома, вони постукали, але [PERSON] не відкрила, тому вони пішли назад. Також т. [PERSON] розказувала їй коли [PERSON] вибиралася, то т.[PERSON] лізла попід забором бо у хвірточку ніхто не відкрив. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що є хрещеною [PERSON] , зі слів відповідачки їй відомо, що позивачка сказала їй «ти ніхто» і вважала, що її виганяють з будинку, тому її чоловік в той же день приїхав, бо [PERSON] попросила, щоб дитину забрати і їх речі, в той же день і батьки [PERSON] приїхали до них, і з вересня [PERSON] з сином стала жити у своїх батьків. За період з вересня 2023 р. позивачка в с. Жабки жодного разу не приїжджала. Крім того їй відомо, що після загибелі [PERSON] відносини між позивачкою та відповідачкою стали дуже неприязні. Також вона чула, що позивачка просила відповідачку не виїжджати, це було коли поминки по [PERSON] відбували. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що з вересня 2023 р. відповідачка стала проживати в с. Жабки, переїхала через негаразди в сім`ї , і з того часу [PERSON] не приїжджала до внука, це їй відомо зі слів відповідачки. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що є тіткою відповідачки, з жовтня 2022 р. по січень 2023 р. вона часто бувала у відповідачки та допомагала їй з вихованням сина, по господарству. В цей час [PERSON] лише в жовтні 2-3 рази приходила, а потім жодного разу не приходила до внука. Відносини між відповідачкою та позивачкою погіршилися після того, як [PERSON] після смерті [PERSON] , звернулася до суду для встановлення факту, що вона була його цивільною дружиною. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживала по сусідству через двір, жодного разу вона особисто не чула, щоб [PERSON] ходила до двору [PERSON] , стукала у ворота, чи хвіртку. Хвіртка у [PERSON] завжди була зачинена, щоб дитина не могла на дорогу вискочити. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснив, що він часто, коли загинув [PERSON] , помагав [PERSON] , ходив топити, годувати худобу, він не бачив, щоб [PERSON] приходила до двору [PERSON], і та її не пускала. Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються такими правовими нормами. Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 Сімейного кодексу України, спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.02.2018 р. баба, дід, прабаба, прадід також мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні, а у випадку створення перешкод, - на звернення до суду з позовом про їх усунення (ВС/КЦС,справа № 658/4895/14-ц,28.02.18). Що стосується позовної вимоги про усунення перешкод у спілкуванні позивачки з онуком, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки суд не зміг дійти однозначного висновку, що такі перешкоди були, і навіть якщо вони мали місце, то систематичного характеру не мали, а були поодинокими, і пов`язані виключно з конфліктними відносинами між позивачкою та відповідачкою щодо майнових питань, що в свою чергу змусило відповідачку змінити місце проживання. З часу ж її переїзду в с. Жабки (з вересня 2023 р. і по день звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом) жодних перешкод у спілкуванні позивачці не було здійснено, адже вона сама жодних спроб для побачення з онуком не робила. Сама по собі наявність неприязних відносин між сторонами не є доказом, що відповідач створювала чи створює перешкоди позивачу у питаннях, пов`язаних з вихованням дитини. Натомість підстави для задоволення позовної вимоги про визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON] , [INFO] наявні, проте суд не може погодитися з варіантом, на якому наполягає позивачка, оскільки дитина має надто малий вік (5 років), і за своїм морально-психологічним розвитком не може перебувати самостійно без присутності матері, більше того ще й у нічний час. Цей варіант, суд не може вважати таким, що відповідатиме інтересам дитини, навпаки, на думку суду може навіть зашкодити його психологічному здоров`ю. Запропонований же відповідачкою варіант, суд вважає більш оптимальним і таким, що в більшій мірі відповідатиме інтересам дитини, оскільки побачення позивачки з дитиною спочатку будуть відбуватися лише за місцем проживання дитини, в її звичному середовищі і в присутності матері, з якою мається найбільш міцний психологічний зв`язок, а в подальшому, після відповідної адаптації, такі побачення можуть бути і за межами проживання дитини, при цьому присутність матері, на думку суду, є в будь-якому випадку обов`язковою, оскільки згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За таких обставин, враховуючи викладене, вік та найкращі інтереси дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, визначивши спосіб участі баби у спілкуванні з онуком. Оскільки перешкод, які б чинила відповідач у спілкуванні позивача з дитиною, у судовому засіданні достеменно не встановлено, тому у задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкод необхідно відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Визначаючи способи участі позивачки у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON] , суд вважає за необхідне встановивши такий порядок та дні побачень, а саме один раз на місяць з часу набрання рішенням законної сили: в кожну другу суботу місяця: у перший місяць з 10 год до 11 год, у другий місяць з 10 год до 12 год, у третій місяць з 10 год до 13 години в присутності матері [PERSON] , за місцем проживання дитини; в кожну другу суботу місяця починаючи з четвертого місяця і надалі з 10 год до 14 год в присутності матері [PERSON] за місцем проживання дитини або у попередньо узгодженому сторонами місці ( в т.ч. у місцях дозвілля та відпочинку). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то і судовий збір відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial