Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

В провадження Корабельного районного суду м. Миколаєва на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою з позовною заявою Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія «Профіт\~Капітал" до\~відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з нього заборгованість у загальному розмірі 11\~955,63 грн та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений Договір позики № 8729517 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ЗУ Про електронну комерцію. Відповідно до п.2 Договору кредиту кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1,6 % в день. Сторонами відповідно до умов п. 2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у сумі 5000,00 грн. строком до 19.12.2019 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору. Довідкою від 22.11.2022 року ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» Позивачу надаю підтвердження, що 19.11.2019 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 5000 грн Електронний документ підписано у сервісі «Вчасно» та засвідчено кваліфікований електронним підписом та електронною печаткою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС серійного номеру 45C29F0700000000000000000000000000000001. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 8729517 від 19.11.2019 року, станом на 04.06.2020 року (дата відступлення права вимоги) має заборгованість в розмірі 9 900,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 5000,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами -2400,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 2500,00 грн. Позивач також зазначив, що 03.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал»/ Фактор) укладено договір факторингу № 03042017. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а Новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Пунктом 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку №3 до цього Договору. 04.06.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 102, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 8729517 від 19.11.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Отже, право вимоги за Договором кредиту перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Реєстром передачі прав вимоги № 102 починаючи з 04.06.2020 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, позивач вважав, що вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованості за нарахованими 3% річних - 511,23 грн.; заборгованості за інфляційними втратами - 1544,40 грн. Отже вважав, що загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 23.02.2022 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить 11 955,63 грн. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 06.07.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав з підстав, викладених у ньому, наголосив, що ніяких договорів з ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» він не укладав, грошових коштів не отримував. Вказав, що у листопаді 2019 року невідома йому особа за допомогою онлайн сервісів оформила на нього кредитні договори, через що він був змушений звернутися до правоохоронних органів. Посилався на те, що йому приходилося звертатися в суд з позовами про визнання виконавчих написів нотаріусів щодо стягнення з нього боргів за кредитними договорами на користь різних кредитних товариств, в тому числі і за даним кредитним договором, та оскаржувані виконавчі написи нотаріусів по яким були визнані судом такими, що не підлягають виконанню. За такого, вважав, що вказані факти свідчать про безпідставність вимог позивача, а заявлені ним вимоги не підлягають задоволенню. У відповіді на відзив представник позивача не погодився з доводами відповідача [PERSON] , підтримав заявлені ним у позовній заяві вимоги. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи вказані обставини, приймаючи до уваги те, що сторони скористалися своїми правами на подачу відзиву, заперечень та клопотань, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). На підставі поданих позивачем документів судом встановлено, що 19.11.2019 року між ТОВ «1Безпечне\~агенство необхідних\~кредитів» і відповідачем [PERSON] укладений електронний Договір позики № 8729517, згідно з умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у позику, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] , а [PERSON] зобов`язався повернути позикодавцеві позику у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Пунктом 2 вказаного договору позики сторони узгодили між собою умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Так, згідно з вказаним пунктом договору, сума позики склала 5 000,00 грн. строком на 30 днів та сплатою фіксованої процентної ставки (базова)/день в розмірі 1,60%. Сторони також узгодили розмір процентної ставки за прострочену позику на день, яка складає 2,70%; розмір процентів на позику річний 584,00%; розмір процентів на прострочену позику річний 985,50%, а також визначили вартість позики за весь строк на який видано позику у розмірі 48,00% та вартість позики за весь строк, на який видано позику у гривнях 2 400,00 грн. Пунктом 3 даного договору сторони визначили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. З пункту 6 вказаного договору вбачається, що Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.с. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за договором. Як доказ на підтвердження своїх вимог позивач надав лист-підтвердження за вих. № 22/11-2022-11 від 22.11.2022 р. про здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНЕКСПРЕС» (на підставі укладеного договору між ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія ««ФІНЕКСПРЕС») успішного переказу 19.11.2019 р. в сумі 5\~000,00 грн. на карту [NUMBER] , номер платежу 6370977243129304022208943. 03.04.2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал був укладений договір факторингу № 03042017, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передав позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Згідно з п. 4.1 Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку № 3 до цього Договору. Після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 102 від 04.06.2020 до Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9\~900,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2\~400,00 грн. - сума заборгованості по процентам за користування; 2\~500,00 грн. - сума заборгованості по простроченим процентам за користування. З матеріалів справи вбачається, що договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 8729517 від 19.11.2019 р. був укладений в електронному вигляді. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Названий договір позики № 8729517 укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет ://mycredit.ua та підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України Про електронну комерцію. Згідно з п. 6 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Приписами п.6 ч.1 ст. 3 названого Закону передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п. 12 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом eLhF7Rx7tH, який зазначений у тексті договору позики № 8729517 від 19.11.2019 р. в графі: Позичальник та Довідці про ідентифікацію (а.с. 8, 11). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З позовної заяви, а також з Договору позики № 8729517 вбачається, що відповідач [PERSON] на вебсайті TOB «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВІ НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» https://mycredit.ua/ через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформацію щодо свого імені та прізвища; року народження; реєстраційного номеру облікової картки платника податків; даних паспорту, зокрема його серії, номеру та дати і місця видачі, адреси реєстрації, номера телефону, реквізитів номеру банківської картки та електронної адреси. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст. 641, 642, 644 ЦК України. Невідповідність особистих персональних даних вказаних у договорі позики від 19.11.2019 р. відповідачем [PERSON] під час розгляду справи судом не спростована, доказів невідповідності вказаних у договорі даних останнім не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] не оспорив факт укладання вказаного договору позики, не надав суду доказів на спростування доводів позивача про зарахування на його рахунок позичених коштів в сумі 5 000,00 грн. До посилань відповідача про звернення останнього до правоохоронних органів з приводу неправомірного оформлення невідомою йому особою кредитних договорів, суд ставиться критично, через відсутність доказів на підтвердження даної інформації. Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не оформлював договору позики у листопаді 2019 р. та його звернення з приводу цього до правоохоронних органів, до суду не надано. Щодо посилання відповідача на безпідставність позовних вимог через те, що судом вже розглядалися матеріали цивільної справи щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса, зокрема щодо стягнення з нього заборгованості за вказаним договором позики на користь ТОВ ФК Профіт Капітал в сумі 9 900,00 грн. та ухвалення судом рішення у даній справі про задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне зазначити таке. Так, з наданої суду копії заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухваленого у цивільній справі № 488/2665/21 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вбачається, що [PERSON] дійсно був оскаржений виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С., вчинений останнім на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про стягнення з відповідача боргу в сумі 9 900,00 грн. Проте, слід зазначити, що предметом дослідження під час ухвалення рішення у вказаній цивільній справі була перевірка судом наявності підстав безспірності документу, відповідно до якого вчинявся виконавчий напис та дотримання при цьому порядку його вчинення нотаріусом. Як таке питання щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за договором позики та правомірності вимог за таким договором до [PERSON] судом не вирішувалося. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. З заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.08.2021 року ухваленого у цивільній справі № 488/2665/21 за позовною заявою [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вбачається, що під час його ухвалення суд був позбавлений можливості проаналізувати та дослідити документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса, суду не надано було доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Отже, як вбачається з даного заочного рішення суду питання щодо правомірності пред`явлених до [PERSON] вимог щодо стягнення з нього заборгованості за договором позики судом не вирішувалося та не входило до предмету доказування. Тому послання відповідача [PERSON] як на підставу неправомірності вимог позивача ТОВ ФК Профіт Капітал про стягнення заборгованості за договором позики від 19.11.2019 р. у зв`язку зі скасуванням судом виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 20.01.2021 року за № 8081, суд оцінює критично. Суд вважає, що під час реалізації відповідачем прав позичальника, як споживача фінансової послуги на отримання кредиту, не було порушено чи обмежено його права на свободу вибору, не порушено свободи волевиявлення. Відповідач мав можливість відмовитися від наданої банком послуги та скористатися послугами інших банків. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вже було встановлено судом, сторони узгодили між собою у договорі позики № 8729517 від 19.11.2019 р. суму позики, строки її повернення, проценти за користування кредитним коштами, а також розмір процентів в разі прострочення виконання зобов`язань. Що стосується вимог позивач про нарахування ним відповідачу [PERSON] заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми у загальному розмірі 2 055,63 грн. на підставі ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом\~частини другої\~статті 625\~ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням установленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або законом. Як вбачається з договору позики № 8729517 від 19.11.2019 р. , а саме пункту 2, сторони узгодили між собою, що розмір процентів на прострочену заборгованість у день складає 2,70 % та розмір процентів на прострочену позику річний становить 985,5%. З названого вбачається, що сторони передбачили у договорі розмір процентів в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тим паче, що з розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що 19.12.2019 р. позивач здійснював нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 1,60%, як то передбачено договором (базова процентна ставка), а з 20.12.2019 р. здійснював нарахування процентів у розмір 2,70%, як було узгоджено договором позики від 19.11.2019 р. Як вбачається з названого розрахунку та узгоджується з відомостями, вказаними у Витязі з Реєстру прав вимоги № 102 від 04.06.2020 р. за Договором факторингу № 03042017 від 03.04.2017 р., сума заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом складає 2500,00 грн. Враховуючи вказані обставини, приймаючи до уваги те, що сторони узгодили між собою у договорі розмір процентів в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат, розраховані позивачем у загальній сумі 2 055,63 грн. та нарахованими ним згідно з ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість за договором позики № 8729517 від 19.11.2019 р, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом в нарадчій кімнаті, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики (тіло кредиту) в сумі 5000,00 грн., проценти за користування кредитом в сумі 2 400,00 грн. та проценти за прострочення 2 500,00 грн., а всього 9 900,00 грн. Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 222,52 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19). Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial