Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

27 травня 2024 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Таш`ян Р. І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача, понесені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року задоволено позов [PERSON] та зобов`язано КП «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по о/р [NUMBER] , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я [PERSON] , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: [ADDRESS] у розмірі 13061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року, а також стягнуто судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. Вказав, що позивачка [PERSON] у зв`язку з розглядом вищевказаної справи понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Разом з тим питання розподілу вказаних судових витрат не було вирішено під час ухвалення рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року, у зв`язку з чим 23 травня 2024 року представник позивачки - адвокат Таш`ян Р. І. (в межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України) подав засобами поштового зв`язку до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, яка була зареєстрована канцелярією суду 27 травня 2024 року. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача КП «Харківські теплові мережі» у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу та судового збору, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаного клопотання, виходячи з такого. 20 травня 2024 року рішенням Київського районного суду м. Харкова задоволено позов [PERSON] та зобов`язано Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по о/р [NUMBER] , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я [PERSON] , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: [ADDRESS] у розмірі 13061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі грн 60 коп. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка, звертаючись до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинити певні дії, зазначила попередній (орієнтовний) розмір судових витрат по справі, з яких 2000 грн - витрати на професійну правничу допомогу. 27 травня 2024 року представник позивача - адвокат Таш`ян Р. І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальним законодавством передбачений механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду такі документи: договір № 141 про надання правової (правничої) допомоги від 25 жовтня 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1175324 від 25 жовтня 2023 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, платіжна інструкція № 187257739 від 16 січня 2024 року. Як слідує зі змісту договору № 141 про надання правової (правничої) допомоги від 25 жовтня 2023 року, адвокатське бюро на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, зокрема представляє у встановленому законом порядку інтереси клієнта в Київському районному суді м. Харкова, Харківському апеляційному суді, КП «Харківські теплові мережі» по справі щодо виключення з особового рахунку заборгованості попередніх власників квартири клієнта, а також з усіх пов`язаних з розглядом цієї справи питань в органах державної влади усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, у відносинах з юридичними та фізичними особами. Зі змісту п. 4.1 Договору слідує, що правову допомогу, що надається Адвокатським бюро відповідно до п.2.1. даного договору, клієнт оплачує у розмірі 3000 грн. З долученої до матеріалів справи платіжної інструкції № 187257739 від 16 січня 2024 року вбачається, що [PERSON] перерахувала на розрахунковий рахунок Таш`ян та партнери АБ грошові кошти у розмірі 3000 грн, призначення платежу оплата правової допомоги за договором № 141 від 25 жовтня 2023 року. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Суд, з урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником позивача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником позивача послуг (подання позовної заяви, відповіді на відзив, безпосередня участь представника у трьох судових засіданнях, подання інших процесуальних заяв), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, а також з урахуванням відсутності заперечень сторони відповідача щодо заявленого до стягнення стороною позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з розміром наданим правової допомоги. З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне задовольнити заяву сторони позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved