Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дочки та просила стягувати аліменти з 07.08.2023, тобто з моменту направлення до військової частини [NUMBER] , мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та вирішено залишити дітей на проживанні з матір`ю. Після розлучення відповідач перестав займатися вихованням дітей та надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Згідно рішення Монастириського районного суду від 03.05.2012 року із [PERSON] , стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 350 та 300 гривень до досягнення ними повноліття. Оскільки одна дочка вже повнолітня, збільшення розмірі аліментів стосується лише [PERSON] . Встановлений раніше судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний час матеріальне становище відповідача значно покращилося, він направлений для проходження військової служби до ВЧ [NUMBER] , він має змогу оплачувати аліменти в більшому розмірі, за наведних обставин позов просила задоволити. В судовому засідання 03 червня 2024 року встановлено, що позовна заява містить недоліки, а саме, не вказано розмір аліментів, які позивачка просить стягувати, тому ухвалою суду від 03.06.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці 5 днів на усунення зазначених в ухвалі недоліків. Заявою від 04.06.2024 року представник позивачки недоліки позовної заяви усунув. В позовній заяві просила стягувати аліменти а утримання доньки в мінімальному рекомендованому розмірі 3196 гривень, стягнення аліментів просила розпочати з 07.08.2023 року (а.с.57-54). 19.06.2024 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме визнав розмір аліментів в сумі 3196 грн., однак стягнення аліментів просив визначити із дня звернення з позовом до суду. 21.06.2024 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки він перебуває в складі Збройних Сил України. Ухвалою суду від 25.06.2024 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження відмовлено. Представник позивача в судовому засіданні 03.06.2024 позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задоволити. В судовому засіданні 25.06.2024 представник позивача не зміг дати пояснення, на відеозв`язок не вийшов у зв`язку з не стабільним інтернет з`єднанням, в телефонному режимі повідомив, що є проблеми із мережею інтернет. Позивачка в судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судовому засіданні 03.06.2024 надав пояснення в яких вказав, що він справді проходить військову службу у Збройних Силах України, аліменти сплачує вчасно і в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду, також він перераховує грошові кошти безпосередньо на банківську картку [PERSON] та [PERSON] , про що надав підтверджуючі квитанції за 2019 та 2020 роки. В судове засідання 25.06.2024 відповідач не з`явився, подав клопотання про зупинення провадження у справі. Представник відповідача в судовому засіданні 25.06.2024 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки його довіритель перебуває у складі Збройних Сил України та не може з`явитися в судове засідання. Позовні вимоги відповідач визнає в сумі 3196 грн., а не погоджується із датою початку стягнення аліментів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду від 05.04.2012 року та вирішено залишити дітей на проживанні з матір`ю (а.с.17). На підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2012 року із [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 350 на дочку Оксану та 300 грн. на дочку Олену, до досягнення дітьми повноліття. На день звернення з позовом до суду [PERSON] досягла повнолітнього віку. Дочка [PERSON] є неповнолітньою та їй виповнилось 14 років. Доказів того, що відповідач не виконує рішення суду, йому нараховано заборгованість по сплаті аліментів суду не надано. Отже, твердження позивачки про те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів чи утримання дітей є необґрунтованим. Крім того, відповідачем долучено копії квитанції за 2019 та 2020 роки із яких вбачається, що він перераховував грошові кошти донькам [PERSON] та [PERSON] в сумах, що значно перевищують розмір визначених рішенням суду аліментів (а.с.36-37). Як вбачається із позовної заяви однією із причин звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів позивачка зазначає те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у збільшено розмірі, оскільки він призваний на військову службу. Так, справді, згідно довідки №6/129 від 01.09.2023 року [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації та направлений дял проходження військової служби до ВЧ [NUMBER] (а.с.21). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Посилаючись на наявність у стягувача аліментів права на зміну розміру їх присудження, а також на зміну відповідних обставин (зміна матеріального стану одержувача аліментів), Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В поданій до суду заяві Позивач просить\~ збільшити розмір аліментів до 3196 грн. на дитину у зв`язку з зростанням цін, зазначає про те, що Відповідач є працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Отримувати мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2012 рік) неповнолітня донька виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідач визнав позов в частині суми стягнення аліментів та погодився сплачувати аліменти в\~ заявленому позивачем розмірі 3196 грн. щомісячно на дитину, отже має фінансову можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги викладене, факт визнання відповідачем заявлено розміру аліментів, суд вважає справедливим визначення розміру аліментів на утримання [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3196 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів із 07.08.2023 року, тобто із моменту направлення відповідача до військової частини, суд зазначає наступне. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів у справі №1911-483/2012. А тому дана вимога до задоволення не підлягає. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial