Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

26 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 27 вересня 2008 року між позивачкою та [PERSON] першим відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2123. Подружжя від шлюбу має двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачено почуття взаємоповаги та любові один до одного, сторони проживають окремо та не підтримують стосунків. Відтак, шлюбні відносини остаточно припинені, спільне господарство не ведуть. У зв`язку із викладеним, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований першим відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2123. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2023 року позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недолків. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірваня шлюбу. Призначено судове засідання по справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання по справі. Через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу. Відзив мотивовано тим, що [PERSON] дізнався, що його дружина вагітна та знаходиться на сьомому місяці вагітності. Позивачка, як на момент звернення з цим позовом до суду, так і на теперішній час знаходиться в стані вагітності та готується до народження дитини. Звертає увагу на те, що зі сторони позивачки замовчується обставина її вагітності, та відповідно доводи позовної заяви не містять посилань щодо протиправної поведінки по відношенню до дружини чи дітей зі сторони [PERSON] та відповідно не надано цьому доказів, також відсутні посилання зі сторони позивачки та не надано доказів визнання батьківства зачатої дитини іншою особою. У зв`язку з наведеними обставинами просить визнати явку позивачки [PERSON] в наступне судове засідання обов`язковою. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , укладений 27 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2123. На цей час його дружина народила дитину, натомість до теперішнього часу батьківство вже народженої дитини не визнано іншою особою шляхом оформлення необхідних документів та подання їх як до компетентних органів, так і до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року було визнано обов`язковою явку позивачки [PERSON] в судове засідання. У судовому засіданні в режимі відеоконференції позивачка [PERSON] пояснила, що перебуває у офіційному шлюбі із [PERSON] , з яким вони мають двох спільних синів, 2209 року народження, та 2016 року народження. У 2002 році [PERSON] виїхала за кордон, де познайомилась з чоловіком, громадянином Хорватії, від якого завагітніла, про що дізналася у вересні 2023 року, а у жовтні 2023 року подала позов про розірвання шлюбу. [PERSON] підтвердила той факт та пояснила, що [INFO] народила доньку [PERSON] . Документ, тобто свідоцтво про народження дитини, ще не отримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 вересня 2008 року між позивачкою та [PERSON] першим відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2123 (а. с. 23). Подружжя від шлюбу має двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 9). Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтями 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України). шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61-3235св19). Разом із тим, суд виходить з того, що, відповідно до частини другої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з частиною другою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed