Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

29 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 84942 грн. Обгрунтовано позов тим, що з 14 листопада 2022 року позивач працював у ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на посаді провідного юрисконсульта, звідки звільнився 15 вересня 2023 року за угодою сторін. Проте, відповідачем, всупереч ст.ст. 47, 116 КЗпП України, не було повідомлено позивача про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. На численні звернення [PERSON] до колишнього роботодавця щодо надання вказаної інформації, відповіді отримано не було. Після звернення позивача 14 лютого 2024 року до Управління інспекційної діяльності у Чернігівській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідачем 04 березня 2024 року було перераховано [PERSON] лікарняні за вересень 2023 року в сумі 1099 грн. 94 коп. та зарплату за вересень 2023 року в сумі 884 грн. 82 коп. Враховуючи, що в день звільнення з роботи відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, як це передбачено статтею 116 КЗпП України, останній звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. При цьому, представник відповідача пояснив, що дійсно відповідач виплати позивачу 04.03.2024 лікарняні за вересень 2023 року в сумі 1099 грн. 94 коп. та зарплату за вересень 2023 року в сумі 884 грн. 82 коп. Разом з тим, представник відповідача зазначає, що виплата зарплати була необґрунтованою, у зв`язку із чим бухгалтера підприємства було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а виплата лікарняних позивачу теж не ґрунтується на законі, оскільки позивач з 15.09.2023 був звільнений, а новий лікарняний відкритий 16.09.2023, тобто вже після припинення трудових відносин. Позивач на вказані доводи представника відповідача пояснив, що з 16.09.2023 було продовжено строк лікарняного, що був відкритий 11.09.2023, а тому після його звернення до Управління інспекційної діяльності у Чернігівській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, роботодавець усунув порушення та виплатив йому заборговані кошти. Також, позивач вважає необґрунтованими заперечення представника відповідача щодо перерахування йому заробітної плати за вересень 2023 року в сумі 884 грн. 82 коп., оскільки такі кошти належали йому до виплати, у зв`язку із чим і були перераховані роботодавцем. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с 7). На підставі наказу № 17-ОС від 07 вересня 2023 року позивач звільнений з роботи з 15 вересня 2023 року за угодою сторін, відповідно до ст. 36 КЗпП України (а.с 10). Також, згідно вказаного наказу [PERSON] повинно було виплачено компенсацію за 4 дні невикористаної відпустки. Як пояснив у судовому засіданні позивач, при звільненні йому було виплачено 5232 грн. 67 коп. (а.с. 12) за 6 робочих днів вересня, 4 дні відпустки та 5 днів лікарняного. Проте, письмового повідомлення про нараховані та виплачені позивачу суми при звільненні, відповідачем надано не було. На неодноразові звернення до колишнього роботодавця щодо отримання вказаної інформації, позивач також відповіді не отримав. І тільки після звернення 14 лютого 2024 року до Управління інспекційної діяльності у Чернігівській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (а.с. 15), відповідачем 04 березня 2024 року було перераховано [PERSON] лікарняні за вересень 2023 року в сумі 1099 грн. 94 коп. та зарплату за вересень 2023 року в сумі 884 грн. 82 коп., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача (а.с. 13, 14). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За розрахунком позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2023 року по 04 березня 2024 року включно складає 84942 грн. (121 робочий день * середньоденну заробітну плату 702 грн.). Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац 3 пункт 2). У пункті 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вказано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 015-11/107 від 24.06.2024, середньодений заробіток [PERSON] становить 702 грн. 01 коп. Оскільки позивач був звільнений з роботи 15 вересня 2023 року, але в період з 11 вересня 2023 року по 18 вересня 2023 року знаходився на лікарняному, а тому з 19 вересня 2023 року і до 04 березня 2024 року включно минув 120 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденного заробітку позивача - 702 грн. 01 коп., складає 84252 грн. Критерії оцінки розумності, справедливості та пропорційності відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Враховуючи, що при звільненні позивачу не було виплачено 1984 грн. 76 коп. (1099 грн. 94 коп.+ 884 грн. 82 коп.), а розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 84252 грн., період затримки є незначний, пов`язаний із спрямуванням листка непрацездатності до органів ПФУ, що мало місце вже після звільнення працівника, суд приходить до висновку про очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, а тому вважає за можливе зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, до 2500 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial