Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, просила стягнути з неї в матеріальні збитки в розмірі 305683,61 грн., судові витрати, пов`язані з розглядом справи. У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 січня 2024 року о 20:10 годині сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «JЕЕР COMPAS» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху. Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.02.2024 у справі №199/805/24 [PERSON] визнала свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», де була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. [NUMBER] та застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПАТ СК «ОРАНТА», страховий поліс № 213972645 . Страхова компанія за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ серія ЕР №21853349, укладеного зі страхувальником [PERSON] відшкодувала встановлену суму страхового відшкодування на користь потерпілої 153500, 00 грн. Разом із тим, за заявою [PERSON] незалежним експертом - автотоварознавцем проведено експертне дослідження стосовно визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП. Згідно висновку № 2283 експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20 лютого 2024 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля становить 459183 грн. 61 коп. з урахуванням ВТВ. Відповідно до страхового полісу страховий ліміт за шкоду, завдану майну складає 153500 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 305683,61 грн. - різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди у сумі 459 183 грн. 61 коп. та страховою виплатою -153 500,00 грн., які були виплачені страховою компанією винної в ДТП особи. Позивачем зазначає, що нею також понесені витрати, пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку у сумі 5500 грн. Таким чином, враховуючи те, що страхове відшкодування є недостатнім для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля, отже є підстави для відшкодування позивачу різниці між вартістю матеріального збитку, відповідно до висновку № 2283 та сумою страхового відшкодування. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року було відкрито провадження по справі. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалась. Дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.01.2024 о 20:10 годині відповідач по справі у місті Дніпрі по Донецькому шосе, 91-Б, керуючи транспортним засобом «Jeep Compass», н.з. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та допустила зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen T-roc», н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року відповідача визнано винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188\~ЦК України\~передбачено,\~що шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця№ 2283 від 20.02.2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. [NUMBER] становить 459183 грн. 61 коп. з урахуванням ВТВ, 431111,36 грн. без урахування ВТВ. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», де була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. [NUMBER] та застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПАТ СК «ОРАНТА», страховий поліс № 213972645 . Страхова компанія за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ серія ЕР №21853349, укладеного зі страхувальником [PERSON] відшкодувала встановлену суму страхового відшкодування на користь потерпілої 153500,00 грн., що підтверджується випискою з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.02.2024 року та страховим полісом. За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з вищевказаних норм Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 305683,61 грн., різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди у сумі 459183 грн. 61 коп. та страховою виплатою -153500,00 грн., які були виплачені страховою компанією винної в ДТП особи. Що стосується вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. На підтвердження витрат за надання правничої допомоги позивачем подано докази, а саме: договір № б/н про надання правничої (правової) допомоги від 12.03.2024 року, укладений позивачем з адвокатом Дженчако Т.М., акт прийому-передачі наданих послуг згідно вказаного договору від 14.03.2024 року, детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги, квитанцію № 0.0.3527051705.1 від 14.03.2024 на суму 3700,00 грн., рахунок-фактуру від 14.03.2024 року. Отже, оскільки витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3700,00 грн. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 3056,84 грн. та витрати на проведення експертного дослідження автомобіля, підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2283, у розмірі 5500,00 грн.

Outcome: approved