Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТДВ СК «Альфа-Гарант»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 21 622,50 грн., витрати за проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 2 500,00 грн., витрати за здійснення нотаріальних дій у розмірі 500,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.11.2017 року у м. Києві на виїзд на вул. Богатирська з вул. Дніпровська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Opel», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , під час якої, останній не надав перевагу в русі транспортному засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, який рухався по головній дорозі, наслідок чого здійснив з ним зіткнення. ДТП сталась з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.12.2017 року. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-0003477203 від 08.03.2017 року, позивач 23.11.2017 року звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП. Згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту від 21.01.2018 року № 65-D/37/6 та розрахунку вартості матеріального збитку від 21.02.2018 року № 65-D/37/6, визначено розмір матеріального збитку, який завданий потерпілій особі внаслідок ДТП, що складає 17 022,78 грн. з ПДВ та 14 185,65 грн. без ПДВ. Відповідно до звіту № 15/02/18 від 23.02.2018 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення позивача, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортному засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , складає 35 608,15 грн. з ПДВ. 14.06.2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 985,65 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 21 622,50 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку та виплаченою частиною страхового відшкодування. Крім того, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати на його користь витрати за проведення оцінки транспортного забору у розмір 2 500,00 грн. та витрати на вчинення нотаріальних дій (посвідчення довіреності та двох нотаріальних копій) у розмірі 500,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Писанцю В.А. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Писанця В.А. від 07.11.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування. 29.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» - Гнатюка С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заперечувало проти позовних вимог, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На виконання вимог ст. 22, 29 та 34 зазначеного Закону ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулось до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER] . Згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту від 21.01.2018 року № 65-D/37/6 та розрахунку вартості матеріального збитку від 21.02.2018 року № 65-D/37/6, визначено розмір матеріального збитку, який завданий потерпілій особі внаслідок ДТП, що складає 17 022,78 грн. з ПДВ та 14 185,65 грн. без ПДВ. 14.03.2018 року позивачем було подано до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування, в якій позивач просив сплатити належне йому страхове відшкодування безпосередньо на його особистий картковий рахунок, що є підставою для зменшення розміру страхового відшкодування на встановлений законодавством розмір податку на додану вартість. Відповідач звертає увагу, що у заяві позивач погодився із способом та розміром збитку, визначеного страховиком. 14.06.2018 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 985,65 грн. (14 185,65 грн. (оцінена шкода) - 1 000,00 грн. (франшиза) + 800,00 грн. (евакуатор). При цьому відповідач зазначив, що звіт № 15/02/18 від 23.03.2018 року, виконаний суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] на замовлення позивача, є неналежним доказом, оскільки виконаний з порушенням методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. З приводу вимог позивача щодо стягнення витрат на проведення оцінки відповідач зазначає, що витрати на проведення (експертизи) дослідження відшкодовуються, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк на місце настання страхового випадку, однак ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виконала свої обов`язки належним чином. Також, зазначає, що вимога позивача про стягнення витрат на вчинення нотаріальних дій, є незаконною та суперечить чинного законодавства. 29.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» - Гнатюка С.В. надійшла заява про здійснення розгляду даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження. 29.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» - Гнатюка С.В. надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 04.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача [PERSON]. надійшло клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 04.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача [PERSON]. надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін. 04.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача [PERSON]. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 21 622,50 грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 15.06.2018 року по 01.06.2019 року 3% річних у розмірі 561,59 грн., інфляційні витрати у розмірі 1 693,69 грн., пеню у розмірі 3 335,78 грн., витрати за проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 2 500,00 грн., витрати за стоянку автомобіля у розмірі 12 920,40 грн., витрати за здійснення нотаріальних дій у розмірі 500,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору 704,80 грн. та витрати на юридичні послуги у розмірі 6 000,00 грн. (т. 1, а. с. 116 - 119). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Писанця В.А. від 08.07.2019 року постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 15.08.2019 року. 15.08.2019 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, підготовче засідання призначено на 12.11.2019 року. 12.11.2019 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, підготовче засідання призначено на 18.03.2020 року. У зв`язку із неявкою учасників справи 18.03.2020 року, фіксування судового процесу не здійснювалось, підготовче засідання призначено на 14.07.2020 року. У зв`язку із неявкою учасників справи 14.07.2020 року, фіксування судового процесу не здійснювалось, підготовче засідання призначено на 18.08.2020 року. 18.08.2020 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, підготовче засідання призначено на 10.02.2021 року. У зв`язку із неявкою учасників справи 10.02.2021 року, фіксування судового процесу не здійснювалось, підготовче засідання призначено на 23.04.2021 року. У зв`язку із неявкою учасників справи 23.04.2021 року, фіксування судового процесу не здійснювалось, підготовче засідання призначено на 29.06.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 09.09.2021 року. 09.09.2021 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 51 від 02.02.2022 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року прийнято до провадження цивільну справа за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ), призначено підготовче засідання на 26.09.2022 року. 26.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 26.09.2022 року, без фіксації технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2022 року, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 15.11.2022 року. 29.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 29.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 21 622,50 грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 15.06.2018 по 26.09.2022 року інфляційні витрати у розмірі 11 051,71 грн., пеню у розмірі 3 335,78 грн., 3% річних у розмірі 2 779,53 грн., витрати за проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 2 500,00 грн., витрати за стоянку автомобіля у розмірі 12 920,40 грн., витрати за здійснення нотаріальних дій у розмірі 500,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору 704,80 грн. та витрати на юридичні послуги у розмірі 6 000,00 грн. (т. 1, а. с. 212 - 214). 29.09.2022 на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, згідно якої просить долучити до матеріалів справи докази на підтвердження направлення відповідачу заяви про збільшення позовних вимог та квитанцію про доплату судового збору. 15.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 15.11.2022 року, без фіксації технічними засобами у якому позивач зазначив, що клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи підтримує. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року приєднано до матеріалів справи заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року задоволено клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. 18.09.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов висновок експерта № СЕ-19/111-23/41703-АВ від 08.09.2023 року за результатами судової автотоварознавчої експертизи, проведеної по матеріалам цивільної справи № 757/54394/18-ц (т. 2 а. с. 2 - 27), який було передано головуючому судді 25.09.2023 року (а. с. 28). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, підготовче засідання у справі призначено на 13.12.2023 року. 13.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження у справі в якій останній також просив провести підготовче засідання без фіксації технічними засобами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 08.04.2024 року. 08.04.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, та судове засідання призначено на 01.07.2024 року. 19.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Білинової А.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність 01.07.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання 01.07.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у заяві від 01.07.2024 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у заяві від 19.04.2024 року просила розглядати справу у її відсутність. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а позивач та представник відповідача у заявах просили розглядати справу за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 22.11.2017 року у м. Києві на виїзді на вул. Богатирська з вул. Дніпровська сталася ДТП за участю транспортного засобу «Opel», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.12.2017 року у справі № 756/16189/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (т. 1 а. с. 11). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, протиправність дій та вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що, відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених ст. 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3477203 від 08.03.2017 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Opel», державний номер [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 100 000,00 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. (т. 1 а. с. 84). Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Як визначено у п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно п. 9.1, п. 9.2 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Отже, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідає перед позивачем за заподіяну [PERSON] шкоду у межах 100 000,00 грн. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 23.11.2017 року власник транспортного засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП від потерпілого, що мала місце 22.11.2017 року, з вини [PERSON] (т. 1 а. с. 12). Як визначено у п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання зазначених вимог 30.11.2017 року оцінювачем [PERSON] було оглянуто транспортний засіб «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , про що складено протокол огляду транспортного засобу, який було підписано без зауважень позивача (том 1 а. с. 91 - 92). Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів врегульовані Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 було затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика № 142), яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно п. 1.4. Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Так, відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту від 21.01.2018 року № 65-D/37/6 та розрахунку вартості матеріального збитку від 21.02.2018 року № 65-D/37/6, визначено розмір матеріального збитку, який завданий потерпілій особі внаслідок ДТП, що складає 17 022,78 грн. з ПДВ та 14 185,65 грн. без ПДВ (т. 1 а. с. 88; 89 - 90). 14.03.2018 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому, підписуючи вказану заяву позивач погодився із способом та розміром збитку, розрахованим Страховиком, про що зазначено безпосередньо у заяві (т. 1 а. с. 15). Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial