Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з вищевказаною позовною заявою. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3426 га. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД «895447 від 29.12.2012 р., яка розташована на території с Вікторів Івано-Франківського р-ну Івано-Франківської обл. Даною земельною ділянкою ніхто не користується, однак остання не може передати її в оренду, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за земельною ділянкою зареєстрований договір оренди землі б/н від 29.10.2020 р. Строк дії договору 10 років, дата закінчення дії 29.10.2030 р., орендар - ТОВ «Тязів-Агро». Позивач зазначає, що договору оренди не укладала, будь-яких документів з цього приводу не підписувала. Зданого приводу [PERSON] разом з іншими громадянами села Вікторів зверталися до правоохоронних органів, в результаті чого відкрито кримінальне провадження за № 12023091140000120 у якому її визнано потерпілою. Досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] , яка перебувала на посаді секретаря Вікторівської сільської ради та діяла в інтересах ТОВ «Тязів-Агро», без згоди позивача склала та підписала від її імені договір оренди та акт приймання-передачі її земельної ділянки. Ухвалою Галицького районного суду Іванол-Франківської обл. від 10.01.2024 р. по справі №341/1256/23 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч. 1 ст.366 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України. Ухвалою суду від 18.03.2024 р. по справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.22). Ухвалою суду від 22.04.2024 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Галицьку міську раду (а.с.32). 22.05.2024 р. представник позивача через канцелярію суду подав висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження 12021096140000006 (а.с.41-46). Ухвалою суду від 22.05.2024 р. підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті (а.с.48). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подав заяву про проведення розгляду даної справи без участі сторони позивача, не заперечують що ухвалення заочного рішення у справі (а.с.55). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Галицька міська рада в судове засідання представника не скерувала, однак подала заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить справу розглядати без участі представника міської ради (а.с.56). Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час, дату та місце проведення розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №895447 від 07.02.2005 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,3426 га. (а.с.7). Зі змісту\~відомостей державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~вбачається,\~що 29.10.2020\~р.\~між ТзОВ\~«Тязів Агро»\~та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, яке зареєстровано 04.11.2020 р. державним реєстратором Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської обл. [PERSON] (а.с.9). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження №12021096140000006, від 03.01.2023 р. №3703/22-28, №62/23-28 підписи в графі «орендодавець» у двох примірниках договорів оренди землі від 29.10.2020 р. площею 0,3426 га. від імені [PERSON] здійснено [PERSON] (а.с.41-46). Згідно ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської обл. від 10.01.2024 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 366 КК України на підставі 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 12023091140000120 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (а.с.12-16). Ухвала суду від 10 січня 2024 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, договір оренди земельної ділянки є вчиненим із моменту його державної реєстрації. Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно із ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивач, як власник земельної ділянки, не надавав свою згоду на укладення договору оренди землі з ТОВ «ТЯЗІВ-АГРО» та не підписував зазначений правочин, що підтверджується результатом судово-почеркознавчої експертиза за матеріалами кримінального провадження № 12021096140000006 від 02.01.2023 року та ухвалою Галицького районного суду. Таким чином, суд вважає доведеним, що під час укладання договору, текст договору оренди землі було підписано від імені орендодавця сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, неможна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зробив висновок про те, що «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім». Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору\~(аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме: в даному випадку суду необхідно прийняти рішення про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, що по суті відповідатиме предмету позову та вищезазначеному принципу. На підставі викладеного,

Outcome: partial