Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» через свого представника звернулося до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у сумі 57748,49 грн, поклавши на відповідача судові витрати з оплати судового збору в сумі 3028 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 18000,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 27 липня 2023 року о 08 годині 30 хвилини в районі будинку [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 626», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 у справі №641/4812/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП. Між [PERSON] та ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу «Mazda 626» д.н.з. [NUMBER] , підтвердженням чому є поліс №ЕР-213380464 від 15.02.2023 (строк дії полісу з 16.02.2023 по 15.02.2024). Власник транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 08.09.2023 звернувся до страховика ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» №2066/01/50/2023/1 від 13.12.2023 сума виплаченого страхового відшкодування [PERSON] склала 115496,99 грн, що підтверджується платіжними інструкціями АТ КБ «ПриватБанк» №13161 від 13.12.2023, №13324 від 21.12.2023, №13358 від 22.12.2023, №13448 від 27.12.2023, №13479 від 28.12.2023, №13501 від 29.12.2023. Одночасно із заявою про настання страхового випадку [PERSON] було надано фотографії з місця ДТП, з яких вбачається, що транспортний засіб «Mazda 626» д.н.з. [NUMBER] використовувався як таксі. У полісі [NUMBER] в розділі «Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу» вказано, що застрахований автомобіль не використовується як таксі або маршрутне таксі. Ця обставина прямо вплинула на вартість полісу, оскільки передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта. Коригуючі коефіцієнти та їх розміри містяться у Положенні про перелік, значення та порядок застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №108 (зокрема, коригуючий коефіцієнт для легкового автомобіля, який не використовується як таксі, значно відрізняється від аналогічного коефіцієнту для автомобіля, котрий використовується як таксі). Загальна сума виплачених страхових відшкодувань склала 115496,99 грн, відповідно 50 % відсотків становить 57748,49 грн. З урахуванням вищезазначеного, позивач скористався правом на подання регресного позову з вимогою сплати виплаченого страхового відшкодування у сумі 57748,49 грн. 10.06.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач посилався на те, що позивач на підставі фотографії дійшов хибного висновку, що автомобіль відповідача використовувався як таксі. Позивач не надав доказів того, що відповідач зареєстрований як самозайнята особа, яка надає послуги таксі, є найманою особою суб`єкта господарювання, яка надає такі послуги та будь-які докази, що [PERSON] фактично здійснював таку діяльність або докази, що позивачем здійснювалися заходи для з`ясування таких відомостей. Автомобіль відповідача лише має на даху розпізнавальний знак, притаманний для таксі, однак інші ознаки у автомобілі відсутні, а саме автомобіль «Mazda 626», д.н.з. [NUMBER] , не обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, не має таксометра, сигнального ліхтаря із зеленим та червоним світлом, розташованого у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. 19.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, представник позивача зазначила, що розпізнавальний знак на даху автомобіля «Mazda 626», д.н.з. [NUMBER] , однозначно свідчить, що автомобіль використовувався як таксі. 24.06.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що припущення позивача про використання [PERSON] автомобіля «Mazda 626», д.н.з. [NUMBER] , як такі не підтверджені документально, розпізнавальний знак на даху не може бути достатнім твердженням, що вищевказаний автомобіль використовується як таксі. 26.06.2024 від відповідача повторно надійшли заперечення на відповідь на відзив аналогічного змісту. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.05.2024 позов прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, а представник відповідача заперечував про нього з підстав, наведених сторонами в заявах по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подала клопотання, в якому просить судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити . Відповідач в судове засідання також не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив судове засідання проводити без його участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що 27 липня 2023 року о 08 годині 30 хвилини в районі будинку [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 626», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується відповіддю від НПУ. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 у справі №641/4812/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda 626», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» згідно з полісом №ЕР-213380464 від 15.02.2023. Строк дії полісу з 16.02.2023 по 15.02.2024. На підставі заяви власника автомобіля автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , ремонтної калькуляції №2066/01/50 від 15.09.2023, страхового акту №2066/01/50/2023/1 від 13.12.2023 останньому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 115496,99 грн, що підтверджується платіжними інструкціями АТ КБ «ПриватБанк» №13161 від 13.12.2023 на суму 15496,99 грн, №13324 від 21.12.2023 на суму 20000,00 грн, №13358 від 22.12.2023 на суму 10000,00 грн, №13448 від 27.12.2023 на суму 20000,00 грн, №13479 від 28.12.2023 на суму 20000,00 грн, №13501 від 29.12.2023 на суму 30000,00 грн. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 1 статті 38-1 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог позивач у тому числі зазначив, що відповідно до фото з місця дорожньо-транспортної пригоди на даху транспортного засобу є розпізнавальний знак, притаманний таксі. Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності. Пунктом 24 ч.1 ст.7 вказаного закону встановлено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало використання забезпеченого транспортного засобу в якості таксі, тобто в сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнту. Долучена до позовної заяви фотографія з місця дорожньо-транспортної пригоди не може свідчити про використання зазначеного транспортного засобу як таксі, зокрема, що відповідач має ліцензію на здійснення даного виду господарської діяльності, фактичного надання відповідачем послуг з перевезення пасажирів за відсутності ліцензії або на підставі укладеного договору з відповідною організацією з надання послуг таксі. Посилання представника позивача на використання цього автомобіля в якості таксі відповідачем мають характер припущень та ґрунтуються виключно на факті наявності на даху автомобіля шашки «таксі», а відповідно до долученого до позову фотознімку вбачається, що автомобіль не відповідає наведеним вище вимогам ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт». За вказаних вище обставин, суд вважає, що наданий позивачем фотознімок сам по собі не може вважатись беззаперечним та достатнім доказом підтвердження факту використання відповідачем автомобіля в якості таксі. Інших доказів на підтвердження викладених в позові обставин в цій частині, позивачем суду у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України не надано. З урахуванням вищенаведеного та положень ч.6 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю належними, достатніми та допустимими доказами. В зв`язку із відмовою в задоволенні позову понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed