Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить рішенням суду звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на суму 37528 гривень 14 копійок згідно виконавчого провадження АСВП №56746307 від 10 липня 2018 року на підставі виконавчого листа №142/4/18, виданого 09 липня 2018 року Піщанським районним судом Вінницької області про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, з дня пред`явлення вказаного позову до суду-03 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Скасувати постанови державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Беднарської Ю.П. від 12 квітня 2023 року по ВП №56746307 про тимчасові обмеження його виїзду за межі України, у праві полювання, та у праві керування транспортним засобом. Звільнити його від сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 16 травня 2018 року було повністю задоволено позовні вимоги [PERSON] до нього, та стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій сумі в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, з дня пред`явлення вказаного позову до суду-03 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття та видано виконавчого листа №142/4/18 від 09 липня 2018 року. Постановою головного державного виконавця Піщанського районного відділу державної виконавчої служби Вінницької області Гаватюк О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 липня 2018 року з виконання виконавчого листа. Виконавчий лист в наступному було передано на виконання до Баришівського відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання в [ADDRESS] . На момент ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] він в судовому засіданні присутнім не був, оскільки проходив військову службу за контрактом. 09 березня 2018 року був звільнений з військової служби в запас, вислуга становить 01 рік 11 місяців 24 доби. Після проходження військової служби та звільнення його в запас за станом здоров`я він повернувся проживати до новоствореної сім`ї після розірвання шлюбу із відповідачкою [PERSON] .. У зв`язку з тим, що він не мав постійної роботи то утворилась заборгованість по аліментам станом на 12 квітня 2023 року у сумі 37258,14 гривень. Працюючи неофіційно надавав матеріальну допомогу коштами особисто дочці [PERSON] з якою він постійно спілкується і підтримує родині стосунки. Допомога складала суму значно більшу, ніж суму заборгованості за аліментами. Він звернувся до Баришівського відділу ДВС у Броварському районі Київської області просив повернути стягувану відповідачкою [PERSON] без подальшого виконання виконавчий лист, про стягнення з нього на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки, оскільки належні кошти на утримання дочки він передавав готівковій формі безпосередньо дочці. А також він просив завершити виконавче провадження у цій справі і зняти арешт та заборони з його майна та обмеження прав, накладені постановами державного виконавця у рамках даного виконавчого провадження. Однак отримав відповідь від відділу Баришівського ДВС у Броварському районі, що підстав для завершення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника немає. Звернення до відповідачки [PERSON] про відкликання виконавчого листа призвели до відмови у проханні, нею було заявлено, що кошти потрібні їй, а не дітям. Позивач [PERSON] та його адвокат Дегтяренко В.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали просила їх задовольнити пославшись на вище означені обставини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що у позивача була можливість погасити борг який виник під час сплати аліментів на той час його неповнолітньої дочки. У ВДВС не має даних про сплату аліментів позивачем мається борг по аліментах у сумі 37258,14 гривень. Доводи позивача про те, що він особисто насилав кошти своєї дочки нічим не підтверджуються і не має підстав звільняти його від погашення боргу по аліментах та зняття заборони у керуванні транспортними засобами, виїзду за межі України, у праві полювання. Сторона відповідача надала до суду свої заперечення в яких було зазначено , що на виконані у відділу перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №142/4/18 від 09 липня 2018 року про стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, з дня пред`явлення вказаного позову до суду 03 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В ході проведення виконавчий дій було встановлено, що у боржника відсутнє рухоме майно та нерухоме майно яке належало йому на праві власності. Державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на рухоме та нерухоме майно. Було зазначено, що боржник ухилявся від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являвся. Підтверджуючих документів щодо сплати аліментів не надавав. Згідно розрахунку заборгованості за сплати аліментів станом на 26 січня 2020 року період повноліття дитини-становила 37258,14 гривень, що перевищувало суму відповідних платежів за три місяці. Державний виконавець на підставі Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника з накладенням ЕЦП та надіслав банкам учасникам для виконання. Державним виконавцем винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Відомості відносно [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник, боржником є позивач [PERSON] стягувачем [PERSON] , [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, отже не має право заявляти клопотання в ході виконання виконавчого провадження. [PERSON] до ВДВС з розпискою щодо отримання нею коштів в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів, або будь-якими клопотаннями не зверталася. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась була належно повідомлена про час, місце розгляду справи на 30 січня 2024 року повернувся поштовий конверт з довідкою про причину повернення, де було зазначено адресат «відсутній за вказаною адресою», далі повідомлялась через веб-сайт судової влади України про розгляд справи на 13 березня 2024 року, 25 квітня 2024 року, 19 червня 2024 року причину неявки повідомлено не було яку слід вважати неповажною. Відзиву з запереченнями надано не було. Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4\~ч.8,\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України\~слід,\~що днем\~вручення судової\~повістки є: день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливу відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав а саме: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною 4\~статті 10 ЦПК України\~і\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З копії паспорта позивача слід, що він є громадянином України.(а.с.7-8) З копії посвідчення позивача, слід, що він має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій дата видачі 01 лютого 2017 року (а.с.10) З копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 09 березня 2018 року міста Новоград-Волинський №63 слід, що старшого солдата контрактної служби [PERSON] було звільнено з військової служби у запас були виплачені грошова матеріальна допомога за 2018 рік, премії, надбавки, винагороди.(а.с.11) З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №797 [PERSON] , що він лікувався з 01 лютого 2018 року по 07 березня 2018 року у Дніпропетровському військовому госпіталі в/ч [NUMBER] .(а.с.12) З копії заяви [PERSON] до начальника Баришівського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення стягувачу [PERSON] без подальшого виконання виконавчий лист №142/4/18 виданий Піщанським районним судом Вінницької області 09 липня 2018 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки. (а.с.13) Як слід з копії виконавчого листа по цивільній справі Піщанського районного суду Вінницької області від 16 травня 2018 року, що з позивача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.15) З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 липня 2018 року головним державним виконавцем Піщанського районного відділу державної виконавчої служби Гаватюк О.В. було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу Піщанського районного суду Вінницької області від 16 травня 2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.16) З копії постанови про арешт коштів боржника від 11 квітня 2023 року слід, що державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Беднарською Ю.П. був накладений арешт на грошові кошти [PERSON] (а.с.19) З копії постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 12 квітня 2023 року слід, що державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Беднарською Ю.П. було встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві полювання до погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі.(а.с.20) З копії постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 12 квітня 2023 року слід, що державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Беднарською Ю.П. було встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.(а.с.21) З копії повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 12 квітня 2023 року слід, що державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Беднарською Ю.П. [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру боржників.(а.с.22) Як слід з відеозапису звернення дочки позивача [PERSON] , [PERSON] яка повідомила, що батько її надавав кошти особисто для особистого використання.(а.с.23) \~Відповідно до положень ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~ \~ \~ \~У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Отже, як було встановлено судом, що позивач з дружиною знаходиться не в шлюбі. В подальшому були стягнуті аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень до досягнення дитиною повноліття яке повинно відбутися 26 січня 2020 року. За цей час сталась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 37258,14 гривень. Стосовно цієї суми позивач повідомив, що не знав про стягнення з нього аліментів, однак утримував свою дочку прямою передачею грошових коштів. До суду будь-яких доказів про передачу грошових коштів позивачем надано не було. Стосовно заперечень сторони відповідача та самого представника відповідача стало відомо, що позивач не з`являвся на запорошення до ВДВС, щоб врегулювати заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою аліментів. Представником відповідача з боку ВДВС було повідомлено, що були прийняті заходу про арешт коштів боржника, обмеження у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобами, у праві полювання. Судом встановлено, що за час звільнення з лав Збройних сил України пройшло понад 6 років, під час звільнення позивач отримав грошові кошти, однак свідчення про те, передавав він їх своєї дочці надано не було. Аналізуючи надані позивачем докази слід, що позивач був звільнений з лав Збройних сил 09 березня 2018 року, проходив лікування з 01 лютого 2018 року по 07 березня 2018 року, виконавчий лист був виписаний 16 травня 2018 року, виконавче провадження відкрито 10 липня 2018 року на момент розгляду позовної заяви позивачем не була погашена заборгованість по аліментам. За цей час позивачем не було надано для дослідження судом матеріального та сімейного стану як платника аліментів, а також наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення для суду щоб зробити висновок про звільнення позивача від стягнення заборгованості по аліментам. Стосовно наданого відеозапису доповіді доньки позивача суд становиться критично, оскільки вона не є стороною по справі її не повідомлено про процесуальні обов`язки які є для суду важливим елементом для оцінювання у совокупності маючих доказів. Стороною по справі є стягувач аліментів яким стороною позивача визначено відповідачку [PERSON] .. З таких підстав позовні вимоги не можуть бути задоволенні. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України слід, що судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:…у разі відмови в позові - на позивача. Позивач [PERSON] відповідно до п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з таких підстав стягнення судового збору по справі слід покласти на рахунок держави. На підставі викладеного

Outcome: dismissed