Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на\~користьТОВ\~«Фінансова компанія\~«ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52895,42 грн. Вимоги за\~позовом вмотивовані\~тим,\~що 03.01.2018\~відповідач уклав\~з АТ\~«АЛЬФА БАНК»\~кредитний договір,\~відповідно до\~умов якого\~ [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмір 200000,00 грн. зі сплатою відсотковою ставкою у погодженому сторонами розмірі. Однак у порушення умов договору відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим за ним станом на 20.12.2021 виникла заборгованість за кредитним договором складає в загальному розмірі 52895,42 грн.\~20.12.2021\~між АТ\~«АЛЬФА БАНК»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«ЕЛІТ ФІНАНС»\~укладено договір факторингу № 4, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором в загальній сумі 52895,42 грн., що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, правом на подання відзиву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, у зв`язку з чим вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги викладене, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів,\~ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що між 03.01.2018 АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідачу встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 200000,00 грн., з фіксованою процентною ставкою 25,00% річних строком на 12 місяців (а.с. 7). Підписавши паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 6 зворот). Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст. 527 ЦК України передбачено обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі. За приписами\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі договору факторингу від 20.09.2021 № 4, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 630811078НPLS від 03.01.2018, сума відступленої грошової вимоги складає 52895,42 грн. (а.с. 9-15). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до [PERSON] , натомість АТ «Альфа-Банк» таке право втратило. З огляду на викладене у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договорами. Доказів про визнання договорів факторингу недійсними чи погашення боргу первісним кредиторам матеріали справи не містять. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 11.10.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 52895,42, з них: заборгованість за простроченим тілом кредиту склала 47299,13 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 4560,30 грн., заборгованість за офертою (несанкціонована заборгованість) 1035,99 грн. (а.с. 27). З виписки з особового рахунку [PERSON] за період з 03.01.2018 по 05.02.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а саме розраховувався за товари, знімав готівку (а.с. 19-29). Таким чином, факт укладення\~між сторонами кредитного договору, наявність\~заборгованості у [PERSON] за даним договором, у зв`язку з невиконанням ним, як позичальником,\~взятих на себе кредитних\~зобовязань\~підтверджується\~матеріалами\~справи. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу\~не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України,\~за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд\~шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладене, наявні правові підстави для стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договором про надання банківських послуг у розмірі 52895,42 грн. Згідно вимог\~ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України відповідачка має відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме 3028,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. За приписами ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно вимог до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 4\~ст.\~62\~ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно вимог ч.1\~ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Із системного аналізу ст. 131-2 Конституції України,\~ст.\~10\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» вбачається, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 14.03.2018 року, чітка та передбачувана вимога\~статті 131-2 Конституції України\~щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому\~статтею 59 Конституції України\~праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Так, на підтвердження понесених судових витрат представником ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» надано копію договору про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» в особі директора Наваренка В.Г. та адковкатом [PERSON] . Разом з тим наявні у матеріалах процесуальні документи від ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» підписані його директором [PERSON] . Натомість, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» були понесені витрати на надання правової допомоги в розмірі 7100,00 грн., наданої адковкатом Макєєвим В.М. на виконання кмов договору про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для покладення на відповідача заявлених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 7100,00 грн., оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Outcome: approved