Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачкою [PERSON] , 14 червня 2014 року, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1149. Окрім цього, просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . В обгрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 14 червня 2014 року. В даному шлюбі у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них не склалось. У зв`язку з різними поглядами на життя, почали виникати сварки та скандали, які призвели до того, що вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Їх з відповідачкою сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Крім цього, просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] із ним, обгрунтовуючи тим, що він з відповідачкою [PERSON] близько року не проживають разом, водночас малолітні діти [PERSON] та [PERSON] за домовленістю з відповідачкою проживають разом із ним за його місцем реєстрації, він забезпечує їх належне утримання, навчання та виховання, забезпечує їм усі необхідні умови проживання. Квартира в якій вони проживають облаштована усіма необхідними меблями, побутовою технікою, утримується в чистоті та порядку. Крім того, він працевлаштований, має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Оскільки, визначення місця проживання дітей з матір`ю не відповідає інтересам дітей, може негативно вплинути на їх психічне здоров`я через напружені стосунки з матір`ю, просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позову, просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 14 червня 2014 року, уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1149, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , проте, міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відтак, конфлікт в сім`ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини з відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст.161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При цьому, той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1 та ч.4 ст.12 ЦПК України). Як вбачається із змісту позову позивачем зазначено, що за домовленістю сторін діти залишились проживати із ним. Тобто, сторонами досягнуто домовленості з питання визначення місця проживання дітей. Будь-яких доказів на підтвердження виникнення спору між сторонами з цього питання до позову не надано, всупереч встановленого процесуальним законодавством обов`язку доказування. Позивачем до позову долучено лише копії свідоцтв про народження дітей та укладення шлюбу, які жодним чином не підтверджують обставин спору щодо визначення місця проживання дітей. Відповідача та її представник будучи належним чином повідомленими про розгляд даної справи відзиву не подали, на розгляд справи не з`явились та заперечень щодо проживання дітей із позивачем не заявляли. Отже, виходячи з вищевикладеного суду на надано доказів існування між сторонами спору про визначення місця проживання дітей. З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що заявлені вимоги щодо визначення місця проживання дітей не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, не встановлено якими діями відповідачка порушує, чи оспорює права позивача відносно місця проживання дітей. А відтак у позивача відсутні підстави для розгляду в суді питання про місце проживання дітей у відповідності до вимог ст.161 Сімейного кодексу України . Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved