Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Представник Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 26.10.2018 мiж Управлiнням комунальної власностi департаменту економiчного розвитку Львiвської міської ради та [PERSON] укладено договір оренди нежитлович приміщень №Ф-11468-18, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв. м. Даний договір укладений на термін до 26.10.2023. Заочним рішенням Франківського районного районного суду м.Львова від 12.04.2021 розірвано вищевказаний договір, зобов`язано [PERSON] повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 34,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнуто з [PERSON] на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської радизаборгованість з орендної плати у розмірі 26927,11 грн. та 6306,00 грн. судового збору. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Заборгованість у вказаній справі була стягнута за період з 01.01.2018 по 01.02.2020. 18.07.2023 відповідач здав об`єкт оренди за актом приймання-передачі, протее у відповідача наявна непогашена заборгованість за період з 01.03.2020 по 31.12.2022, розрахунок якої здійснено з урахуванням положень ухвали Львівської міської ради №2239 від 18.08.2022 «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку з введенням воєнного стану». Відповідачем при укладенні Договору взято на себе низку зобов`язань, в тому числi своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Проте, незважаючи на вищезазначені умови укладеного договору та законодавства, вiдповiдач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав. Вiдповiдно до довiдки про заборгованість № 4-2302-50569 вiд 08.11.2023 року відповідач має заборгованість за договором № Ф-11468-18 у розмiрi 39047,20 грн. за період з 01.03.2020 по 31.12.2022. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 39047,20 грн. та судові витрати. Представник позивача подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі, позов підтримала, просила такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення такого, причин неявки суду не повідомив, відзиву, а також будь-яких клопотань на адресу суду не направляв. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2018 року між Управлiнням комунальної власностi департаменту економiчного розвитку Львiвської міської ради та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна № Ф-11468-18, об`єктом якого є нежитлові приміщення цокольного поверху загальною площею 34,4 кв. м., що позначені в технічній документації під індексами ІХ, Х, ХІ, які розташовані в будівлі (літ. А-4) за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для господарських потреб. Положеннями п.п.5.1, 5.2, 5.3, 5.7 Договору розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення даного договору методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007 року (зі змінами і доповненнями) і складає 1305,30 грн. без ПДВ за перший місяць оренди з врахуванням індексу інфляції. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік) та коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. У випадку прострочення по сплаті орендних платежів орендар сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Згідно з умовами п.4.1 Договору строк його дії визначений тривалістю п`ять років з 26.10.2018 по 26.10.2023 включно. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін або за рішенням суду. Заочним рішенням Франківського районного районного суду м.Львова від 12.04.2021 у справі №465/2894/20, яке набрало законної сили, розірвано договір оренди №Ф-11468-18 від 26 жовтня 2018 року, укладений між Управлінням комунального майна Львівської міської ради та [PERSON] ; зобов`язано [PERSON] повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 34,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради заборгованість з орендної плати у розмірі 26\~927,11 грн. та 6 306 грн. судового збору, а всього разом 33\~233(тридцять три тисячі двісті тридцять три) грн. 11 коп. Заборгованість у вказаній справі була стягнута за період з 01.01.2018 по 01.02.2020. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Акту приймання-передачі від 18.07.2023 року [PERSON] здав, а ЛКП «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» в особі директора [PERSON] прийняло нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м. Відповідно до довідки №4-2302-50569 від 08.11.2023 Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради встановлено, що у [PERSON] наявна заборгованість за договором №Ф-11468-18 від 26.10.2018 року станом на 05.11.2023 року в розмірі 39047 грн. 20 коп. Статтями 15,16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з п. 10.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України. Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо. Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, а саме відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Згідно із ч.1 ст.19 цього ж Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Однак, всупереч умовам укладеного договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав. Згідно з Ухвалою Львівської міської ради №2239 від 18.08.2022 року «Про окремі питання управління комунальним майно, у зв`язку із введенням воєнного стану» на період з 24.02.2022 до припинення чи скасування воєнного стану орендарю неустойка не нараховується. З огляду на вищенаведене, суд бере до уваги представлений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач обґрунтованих заперечень щодо розрахунку суду не надав, клопотання щодо неспівмірності заборгованості до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи матеріали справи та подані докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати в розмірі 2684,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12,81,141,258,259,263-265,280-282, 284, 352,354 ЦПК України, суд

Outcome: approved