Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) розміром 30,9 в ум.кад.га (фізичних 0,5100 га), що розташована в урочищі «Коло млина» с. Королівка Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, у відповідності із сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (паю) серії ІФ-14-16 від 22.04.1996 року, після смерті бабусі [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] проживали її батьки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та бабуся [PERSON] , [INFO] . Бабусі [PERSON] належала вищевказана земельна чатка (пай). [INFO] померла мати [PERSON] , а [INFO] померла бабуся [PERSON] , яка ще за життя посвідчила на її ім`я заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно. Вона прийняла спадщину після смерті бабусі та являється її єдиною спадкоємницею. Її брати [PERSON] та [PERSON] не претендують на земельну частку (пай) бабусі, не мають права на обов`язкову частку, разом з батьком з 2020 року перебувають на роботі за межами держави. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю вищевказаного сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (паю). У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 30,9 в ум.кад.га (фізичних 0,5100 га), що розташована в урочищі «Коло млина» с. Королівка Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, у відповідності із сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (паю) серії ІФ-14-16 від 22.04.1996 року, після смерті бабусі [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовнй заяві просила розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив, визнав позов в повному обсязі та просив справу розглянути без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 51). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що рішенням п`ятої сесії Королівської сільської Ради народних депутатів 22 скликання від 20.10.1995 року передано землі, які призначені для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 406,3 га з середньою оцінкою 47,6 балів на території Королівської сільської Ради безоплатно у пиватну власність громадянам в межах середньої земельної частки без визначення меж ділянок в натурі, згідно із Додатком № 1 (а.с. 10). Даним рішенням було затверджено списки жителів села Королівка на часткування землі (а.с. 11). Відповідно до повідомлення архівного віділу № 4 Івано-Франківської районної державної адміністрації № 685/01-20 від 19.04.2024 року списки жителів с. Королівка Тлумацького району до рішення 5 сесії 22 демократичного скликання від 20.10.1995 року Королівської сільської ради с. Королівка Тлумацького району на державне зберігання до архівного відділу Івано-Франківської райдержадміністрації не надходили (а.с. 9). Згідно довідки Королівського старостинського округу № 6 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 152 від 16.04.2024 року [PERSON] (бабуся позивача) дійсно включена в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Королівської сільської ради. Розмір земельної частки (паю) становить 30,9 умовних кадастрових гектарів, що складає 0,5100 фізичних гектарів. Дана земельна ділянка розташована в урочищі «Коло млина» села Королівка Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. На підставі рішення Королівської сільської ради народних депутатів від 20.10.1995 року, [PERSON] (бабуся позивача) було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (паю) серії ІФ-14-16, реєстраційний номер 108 від 22.04.1996 року (а.с. 4). Форма вищевказаного сертифікату була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням обласної (Івано-Франківської) Ради народних депутатів від 31.07.1995 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай), однак за життя такого сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] (бабуся позивача) не отримувала. Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 27). Мати позивача [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державног реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00044438435 (а.с. 25). Мати позивача [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 26). [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), а [INFO] померла [PERSON] (бабуся позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 14, 15). Ще за життя [PERSON] (бабуся позивача) посвідчила заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 13.06.2008 року (а.с. 12) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 9103549 від 30.03.2007 року (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] (бабуся позивача) вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Королівського старостинського округу № 6 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 142 від 05.04.2024 року (а.с. 5). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №\~174/2024 від 21.03.2024 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (бабуся позивача) (а.с. 39-50), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (бабуся позивача), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на земельну частку (паю) в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутній сертифікат га право на земельну частку (пай), який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. № 396/02-31 від 28.03.2024 року (а.с. 17). Зазначений сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії серії ІФ-14-16, реєстраційний номер 108 від 22.04.1996 року, виданий [PERSON] (бабуся позивача), втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Злагода» і він вважається недійсним (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved