Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

29.02.2024 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання.Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Шевченківського районного суду міста Львова (справа 2-1769/10) розірвано. У сторін є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачкою та фактично перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач добровільно не приймав участі ні у вихованні доньки, ні у її утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач відмовлявся приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини, з нього за рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 17.09.2010 стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини, розмір яких було змінено рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19.12.2017 у справі №444/2433/17, відповідно до якого з відповідача стягувались аліменти у розмірі 1500 грн. на дитину щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Примусове виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19.12.2017 у справі №444/2433/17 здійснювалось на підставі наказу суду від 02.03.2018 в межах виконавчого провадження АСВП [NUMBER] постійною затримкою у сплаті аліментів. 18.01.2024 [PERSON] досягнула повноліття і відповідач, як її батько, перестав повністю сплачувати аліменти на утримання дитини. На дату припинення стягнення з відповідача аліментів в межах виконавчого провадження АСВП [NUMBER] розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 40536 грн. 89 коп. Разом з тим, донька сторін у справі [PERSON] , [INFO] , потребує утримання з боку батька і після досягнення повноліття у зв`язку з її навчанням. Так, [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2021 року навчається у ВСП "Львівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування" на денній формі навчання, на бюджетних умовах за спеціальністю - садово-паркове господарство, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 30.01.2024 року №422. Позивач зазначає, що [PERSON] не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, вона потребує матеріальної допомоги, без чого не матиме змогу продовжити навчання та здобути освітній рівень, також вона не є власником нерухомого майна, яке могло б використовуватись нею для отримання доходу. Позивач не має можливості самостійно в повному обсязі забезпечити утримання повнолітній доньці, яка продовжує навчання, оскільки її дохід за 2023 становив 170095 грн. після сплати ПДФО. Однак, відповідач - батько [PERSON] , участі в утриманні доньки після досягнення нею повноліття не приймає зовсім, хоча має можливість допомагати матеріально, оскільки є здоровим та працездатним. Окрім того, представник позивача в позові зазначає, що згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 02/01/24-ФО від 29.01.2024 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро "Галина Бідула та Партнери" в особі директора [PERSON] та представником позивача - адвокатом Бідулою Г.Д., розмір гонорару адвоката за підготування позову у даній справі становить 4 000,00 грн., які було сплачено позивачкою в повному обсязі, що підтверджується Актом приймання-передачі наданої професійної допомоги від 22.02.2024 року. Таким чином, орієнтовний попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач [PERSON] очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в суді, складається з коштів, витрачених для надання професійної правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 29.02.2024 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, в залежності яка з зазначених обставин настане першою. А також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 23.04.2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в судове засідання на 25.06.2024 року. 22.02.2024 року, позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності, щодо ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (арк.спр.26). 25.06.2024 року представник позивача - адвокат Бідула Т.Д. подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності, щодо ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Від нього повернувся конверт із поштовою кореспонденцією із відміткою на конверті причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] з 14.05.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до виписки з рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17.09.2010 року сторони шлюб розірвали. Рішення суду не оскаржувалось і набуло законної сили (арк.спр.10). У сторін в шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (арк. спр. 11). Із витягу з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.14). З довідки ВСП "Львівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування" №422 від 30.10.2024 року встановлено, що [PERSON] навчається на третьому курсі на денній формі навчання бюджетної умови, за спеціальністю - садово-паркове господарство. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (арк. спр. 16). Із Довідки про доходи виданої [PERSON] , в становлено, що остання дійсно працює в В.О. Шевченківського та Залізничного р-в УО ДР ЛМР, займає посаду вихователь ясел та з 01.01.23 по 31.12.23 остання отримала дохід з відрахуванням ПДФО 170 095 грн. 45 коп. (арк.спр.16а). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , є повнолітньою та продовжує навчання, та потребує певної матеріальної допомоги зі сторони відповідача, у зв`язку з продовженням навчання у вищому навчальному освітньому закладі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, з наданих суду доказів, суд враховує, що відповідач не хворіє, не є особою з інвалідністю, є особою працездатного віку, а відтак, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги. Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Водночас при визначенні періоду стягнення аліментів, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 191 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Щодо частини вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а саме: доньки [PERSON] , [INFO] в її користь, в частці, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд приходить до висновку, що така частина вимоги є необґрунтованою з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно із п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відтак, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX у 2021 році (стаття 7) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня. Проте, як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , на час подачі даного позову до суду була повнолітньою та досягла вісімнадцятирічного, а тому дана вимога позивача є безпідставною, оскільки чинним законодавством України встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а саме до 18 років. Суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно є тим розміром аліментів, який буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання, та який, водночас, не буде обмежувати прав на нормальний рівень життя відповідача. Водночас при визначенні періоду стягнення аліментів суд враховує вимоги ч. 1 ст. 191 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, суд присуджує аліменти до припинення [PERSON] навчання або досягнення нею двадцяти трьох років (залежно від того яка подія настане першою). З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: approved