Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до АТ КБ «Приватбанк» в якому просив визнати незаконними дії АТ КБ «Приватбанк» щодо списання коштів в розмірі 931 029,07 грн з банківського рахунку IBAN [NUMBER] , який належить [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані кошти з рахунку IBAN [NUMBER] у розмірі 931 029,07 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та відкрито рахунок IBAN [NUMBER] на підставі договору (угоди) №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року. В період з 08.07.2015 року по 16.10.2020 року позивачем було внесено грошові кошти у розмірі 951 878,57 на картковий рахунок IBAN [NUMBER] , який відкритий у АТ КБ «Приватбанк». 07.08.2023 року позивачу стало відомо, 16.10.2020 року АТ КБ «Приватбанк» без належних підстав списано з карткового рахунку грошові кошти у розмірі 931 029,07 грн. Після чого, в той же день позивачу стало відомо, що в особистому кабінеті Приват 24 за його рахунком наявна заборгованість у розмірі 65 894,06 грн. 10.07.2023 року позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою у якій просив надати йому примірник договору (угоди) № №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року та договору (угоди) №SAMDN86000741037853 від 18.03.2014 року; відомості про заборгованість за рахунком IBAN [NUMBER] у розмірі 996 923,13 грн; належним чином засвідчені документи на підставі яких було списано банком грошові кошти у розмірі 931 029,07 грн з рахунку IBAN [NUMBER] в рахунок погашення заборгованість у розмірі 996 923,13 грн; відомості щодо грошової суми, яка була взята позивачем за кредитним лімітом та на яку були нараховані відсотки у розмірі 996 923,13 грн та за який період нараховувалися відсотки. 22.08.2023 року позивач отримав лист від АТ КБ «Приватбанк» від 10.08.2023 року у якому позивачу було відмовлено у надані відомостей та документів, зазначених у заяві позивача від 10.07.2023 року. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. 01 вересня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.Окрім того, витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» примірник договору (угоди) №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року. 25 вересня 2023 року на електронну адресу Дніпровського районного суду міста Києва від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Гордієнко В.В. надійшло клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позовну заяву по справі № 755/12434/23. Обґрунтовуючи тим, що у зв`язку з відрядженням представника АТ КБ «Приватбанк» по даній справі - Гордієнко В.А до Івано-Франківської області село Татарів тривалістю 5 днів з 23.09.2023 року по 27.09.2023 року, що підтверджується Наказом від 08.09.2023 року № Е.19.0.0.0./2-7725928, а також у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для збирання та надання доказів по справі через ситуацію в країні, введення воєнного стану та переведення багатьох працівників банку на віддалену роботу, що фактично унеможливлює підготовку та збір документів у встановлені законодавством строки. 16 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Гордієнко В.А. з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. За змістом відзиву представник відповідача висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов та долучених до нього доказів на спростовання позиції позивача щодо підстав та предмету позову. 16 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від позивача [PERSON] з доказами направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи. За змістом відповіді на відзив позивач висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову. Прийняти відповідь на відзив у справі № 755/12434/23, відзив відповідача на позовну заяву у справі № 755/12434/23 залишити без розгляду. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 20 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від позивача [PERSON] з доказами направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи. Долучити до матеріалів справи доповнення до відповіді на відзив від 16.10.2023 року та врахувати при винесенні рішення у справі № 755/12434/23. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 03 листопада 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшло клопотання від представника відповідача Гордієнко В.А. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник АТ КБ «Приватбанк» Гордієнко В.А. у період з 03.11.2023 року по 16.11.2023 року перебуває у щорічній відпустці. 07 листопада 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» від представника відповідача Яндульського Д.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що останній буде перебувати у інших судових засіданнях призначених на 08.11.2023 року в Обухівському районному суді Київської області та Київському апеляційному суді та неможливістю інших юристів банку прибути до судового засідання у зв`язку з участю в інших судових засіданнях. 08 листопада 2023 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, визнано неявку представника відповідача до судового засідання з неповажних причин, враховуючи наявність того, що сторона відповідача скористалась своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів, а сторона позивача скористалась правом на подачу відповіді на відзив, суд продовжив підготовче судове засідання у відсутність представника відповідача. Враховуючи, що ухвалою суду від 01.09.2023 року витребувано у сторони відповідача - примірник договору (угоди) № SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року, суд вважає за необхідне викликати представника відповідача до судового засідання для надання особистих пояснень. 14.03.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та на його ім`я відкрито рахунок IBAN [NUMBER] . Згідно виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору № SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року за період 08.07.2015 - 08.07.2023 року станом на 31.08.2019 року у позивача міститься заборгованість у розмірі - 996 923,13 грн. 16.10.2020 року позивачу на рахунок [NUMBER] (угода № SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року) надійшов грошовий переказ у розмірі 931 029,07 грн, після чого грошові кошти у розмірі 931 029,07 грн були списанні з карткового рахунку та залишок після операції становить - 65 894,06 грн (заборгованість). 10 липня 2023 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до АТ КБ «Приватбанк» про те, що 07.08.2023 року йому стало відомо, що за його рахунком числиться заборгованість у розмірі 65 894,06 грн. Просив надати йому надати йому примірник договору (угоди) № №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року та договору (угоди) №SAMDN86000741037853 від 18.03.2014 року; відомості про заборгованість за рахунком IBAN [NUMBER] у розмірі 996 923,13 грн; належним чином засвідчені документи на підставі яких було списано банком грошові кошти у розмірі 931 029,07 грн з рахунку IBAN [NUMBER] в рахунок погашення заборгованість у розмірі 996 923,13 грн; відомості щодо грошової суми, яка була взята позивачем за кредитним лімітом та на яку були нараховані відсотки у розмірі 996 923,13 грн та за який період нараховувалися відсотки. Згідно відповіді від 10.08.2023 року № 20.1.0.0.0/7-230711/24644 представник АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язку Банку надавати копії договорів клієнтам та запропонували скористатись сервісом Приват24 (виписки) чи звернутись особисто до відділення Банку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» до нечесної підприємницької практики, яка в Україні забороняється, включаються дії, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції, а, також, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Закон називає агресивною таку підприємницьку практику, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Однією з ознак агресивної підприємницької практики згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором. Забороняється вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання (пункт 4 частини п`ятої статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 2, 3 цієї статті, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, і не вправі визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до пункту 1.38 статті 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року). Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.4 Інструкції від 21 січня 2004 року). Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилався зокрема на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на офіційному сайті відповідача, як невід`ємних частини, укладених між сторонами договорів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи відповідні заяви, а також те, що вказані документи на момент укладення між сторонами правочинів містили умови, зокрема й щодо права банку здійснювати договірне списання грошових коштів з усіх рахунків позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 2 ст. 1071 та ч. 1 ст. 1072 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом, проте, виключно в межах залишку грошовий коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом. Договірне списання - це списання грошових коштів з будь-якого рахунку клієнта у рахунок погашення зобов`язань перед банком, згідно з договором умовами якого передбачено подібне списання. На підтвердження належного списання АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів з карткового рахунку IBAN [NUMBER] на підставі договору (угоди) №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року [PERSON] , представник відповідача надав нестандартну виписку по рахунку від 09.10.2023 року № NTC3829K53U2R2AS. З якої вбачається, що 16.10.2023 року о 12:26:30 за угодою №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року була здійснена транзакція «відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення банку» на суму 931 029,07 грн, сума залишку після операції становить - 65 894,06 грн (заборгованість). 10.08.2023 року о 0:00:00 за угодою №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року була здійснена транзакція «перерахунок згідно рішення суду» на суму 65 894,06 грн, сума залишку після операції становить 0 грн. Однак, представник відповідача не надала належних та допустимих доказів на виконання вимог ч. 2 ст. 1071 та ч. 1 ст. 1072 ЦК України. В матеріалах справи відсутнє підтвердження, що між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» наявні будь-які домовленості щодо погодження автоматичного списання коштів з рахунку IBAN [NUMBER] на підставі договору (угоди) №SAMDN51000107631862 від 13.09.2013 року. Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про безпідставне списання відповідачем коштів із карткового рахунку позивача в загальному розмірі 931 029,07 грн та невідповідність дій відповідача в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved