Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 червня 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними фактично припинені, які вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування; він продовжувати шлюбні відносини не бажає й надання строку для примирення не виправить їх стан, оскільки попередні спроби для для цього в минулому не дали жодних результатів, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» згідно заявки, але в судове засідання не з`явився, в клопотанні від 23.05.2024р. просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 18 червня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №28. Подружжя є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони хоча\~й проживають\~разом,\~проте подружніх\~відносин практично\~не підтримують,\~не спілкуються\~в обсязі\~сім`ї,\~примиритися не\~бажають,\~між ними\~зникло почуття\~взаєморозуміння,\~любові й\~взаємодопомоги,\~позивачкатегорично наполягає на припиненні шлюбу, відповідачка відзиву на позов не подала та явку в судове засідання проігнорувала, що свідчить про її байдуже ставлення до існування шлюбу, який між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved