Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18.09.1999 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому та зроблено актовий запис №354. Мають двох дітей, з яких донька, [PERSON] , 27.02.2010 року є неповнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалось, під час перебування в шлюбі між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, так як чоловік проявляє до неї неповагу, вони не можуть знайти спільної мови між собою, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Також просить стягнути на її користь понесені судові витрати із сплати судового збору. Ухвалою від 02.04.2024 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 02.05.2024 провадження по справі було зупинено та надано строк для примирення. Ухвалою від 17.06.2024 поновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та наполягає на розлученні, вказала, що вказаний період часу не вживалося заходів по вирішенню питання про подальше сімейне життя відповідачем, що свідчить про затягування ним розгляду справи. Відповідач заперечив щодо розірвання шлюбу, відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 18.09.1999 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому та зроблено актовий запис №354. Мають двох спільних дітей, з яких донька, [PERSON] , 27.02.2010 року є неповнолітньою. Стронам надавався строк на примирення, однак сторони не примирились. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, позов може бути задоволено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст.111 СК України суд зобов`язаний вживати заходи для примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» Суд наголосив на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим наголошується, що відповідно до статті 8 Конвенції також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved