Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 28.09.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з відповідачем були припинені з серпня 2021 року через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та часті сварки, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Також позивачка зазначила, що між нею та відповідачем досягнуто згоди про утримання дитини та після розірвання шлюбу просила залишити проживати доньку разом із нею. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В наданій заяві позивачка просила розглядати справу без її участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідач за повістками до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №880. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачем доводи позовної заяви щодо припинення між сторонами шлюбних відносин та ведення спільного господарства, не бажання позивачки відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. \~ \~ \~ \~В частині поставлених в позові питань щодо залишення проживання дитини разом із позивачкою, суд враховує наступне. У постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За наявними матеріалами справи вбачається, що позивачка та відповідач разом із дитиною проживають за однією адресою: [ADDRESS] . На момент подачі позову та розгляду справи дитини виповнилось 17 років. Таким чином, враховуючи, що сторони разом із дитиною продовжують мешкати за однією адресою, а дитини виповнилось 17 років та вона має право самостійно визначити своє місця проживання з одним із батьків, правові підстави для залишення проживання дитини разом із позивачкою відсутні. Тому, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial