Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

17 березня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталії Григорівни, державний Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогоров Дмитро Олександрович, державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Карпова Наталія Миколаївна про визнання заповіту, свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування права власності, визнання спадкового договору недійсним, у якому позивач просила: - визнати недійсним заповіт від 15.06.2020 року, що зареєстрований в реєстрі за номером 277, 278 виданий від імені [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталією Григорівною; - визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 3-202, видане 21.06.2022 року на ім`я [PERSON] , державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Лєсогоровим Дмитром Олександровичем; - скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, загальною площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати спадковий договір, серія та номер 7-84, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 28.11.2022 року, посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Карповою Наталією Миколаївною - недійсним; - здійснити розподіл судових витрат. Разом із позовною заявою до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просив заборонити суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна квартири, загальною площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 2148034951101 до набрання законної сили рішенням по справі. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 27 квітня 2023 року. Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна квартири, загальною площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 2148034951101 до набрання законної сили рішенням по справі. 17 квітня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталії Григорівни про розгляд справи за відсутності. У підготовче засідання, призначене на 27 квітня 2023 року з`явився представник позивача та третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталія Григорівна. У зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового розгляду, підготовче засідання відкладено на 08.06.2023 року. 23 травня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталії Григорівни на виконання ухвали суду від 03.04.2023 року, яка містила витяг з Єдиного реєстру довіреностей №49992394 від 17.05.2023 року. 23 травня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Лєсогорова Дмитра Олександровича про розгляд справи без участі. 24 травня 2023 року від Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшла заява про розгляд справи без участі. Також, від Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі на виконання ухвали суду від 03.04.2023 року надійшла належним чином засвідчена копія спадкового договору від 28.11.2022 року №7-84. 07 червня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшло клопотання про виклик свідків, у якому заявник просив викликати та допитати в якості свідка [PERSON] . 08 червня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення засідання по справі. У підготовче засідання, призначене на 08 червня 2023 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання по справі відкладено на 05.07.2023 року. 05 липня 2023 року від [PERSON] надійшов відзив на позову заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. У підготовче засідання, призначене на 05 липня 2023 року з`явилася позивачка та представник [PERSON] адвокат Лень Ю.В. Підготовче засідання було відкладено на 17.08.2023 року у зв`язку із необхідністю представнику позивача ознайомитися із відзивом на позовну заяву. 06 липня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвокат Лень Ю.В. надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у КУ «Міська поліклініка №» належним чином засвідчену копію висновку спеціаліста невролога від 22.01.2018 року. 17 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також, 17 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у Голови ОСББ «ФОНТАН 67-А2 належним чином засвідчену копію протоколу загальних (установчих) зборів ОСББ, а також листів опитування та/або інших документів, у яких особисто розписувався [PERSON] та у АТ «ОЩАДБАНК» належним чином засвідчені копії заяв на відкриття особистих рахунків у відділеннях АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я [PERSON] , та/або інші документи, на яких особисто розписувався [PERSON] . Також, 17 серпня 2023 року Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшло клопотання про виклик свідків, у якому заявник просив викликати та допитати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У підготовче засідання, призначене на 17 серпня 2023 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання відкладено на 28.08.2023 року. У підготовче засідання, призначене на 28 серпня 2023 року з`явився представник позивача, представник [PERSON] адвокат Артем`єва К.М. та відповідач [PERSON] . Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшло клопотання про виклик свідків. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшло клопотання про витребування доказів від 17.08.2023 року. Підготовче засідання відкладено на 11 вересня 2023 року. 11 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. надійшло клопотання про виклик свідків, у якому заявник просив викликати та допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталію Григорівну. 11 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також, 11 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 11 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. надійшла заява про проведення засідання без участі. У підготовче засідання, призначене на 11 вересня 2023 року з`явився представник позивача та відповідач [PERSON] . У підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.10.2023 року. 26 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСББ «ФОНТАН 64-А» надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 28.08.2023 року. 28 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від АТ «ОЩАДБАН» надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 28.08.2023 року. 12 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання, призначене на 12 жовтня 2023 року не відбулося у зв`язку із перебування головуючої у відрядженні, що підтверджується довідкою. Підготовче засідання відкладено на 01.11.2023 року. 18 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшли додаткові пояснення по справі, у яких заявник просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 01 листопада 2023 року від представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У підготовче засідання, призначене на 01 листопада 2023 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання відкладено на 16.11.2023 року. 16 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. надійшла заява про проведення засідання без участі. У підготовче засідання, призначене на 16 листопада 2023 року з`явився представник позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року клопотання представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича про виклик свідків від 17.08.2023 року задоволено. Також, задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. про виклик свідків від 11.09.2023 року. Також, ухвалою суду від 16.11.2023 року прийнято рішення про закриття підготовчого провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 23 січня 2024 року. У судове засідання, призначене на 23 січня 2024 року з`явився представник позивача, представник [PERSON] адвокат Артем`єва К.М. та свідки [PERSON] та [PERSON] Здійснено допит свідків. Оголошено перерву до 14.02.2024 року. 14 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 14 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Буц Геннадія Олександровича надійшла заява про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію паспорта громадянина України та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо [PERSON] . У судове засідання, призначене на 14 лютого 2024 року з`явився представник позивача та свідок [PERSON] Здійснено допит свідка. Засідання по справі відкладено на 11.03.2024 року. 11 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У судове засідання, призначене на 11 березня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Засідання по справі відкладено на 21.03.2024 року. У судове засідання, призначене на 21 березня 2024 року з`явився представник позивача, представник [PERSON] адвоката Артем`єва К.М., [PERSON] , свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Здійснено допит свідків. Оголошено перерву до 26.03.2024 року. 22 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Артем`євої К.М. про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію виписки від 04.06.2020 року, яка підтверджує хворобу [PERSON] судове засідання, призначене на 26 березня 2024 року з`явився представник [PERSON] адвокат Артем`єва К.М. та відповідач [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Судове засідання по справі відкладено на 24.04.2024 року. У судове засідання, призначене на 24 квітня 2024 року з`явився представник позивача, представник [PERSON] адвокат Артем`єва К.М. та відповідач [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Розгляд справи відкладено на 06.06.2024 року. 05 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи супровідний лист Приморського районного суду с. Одеси від 27.05.2024 року у справі №521/399/21, належним чином засвідчену копію клопотання про долучення документів по справі №521/399/21 від 12.05.2021 року, належним чином засвідчену копію заяви [PERSON] від 03.03.2020 року. У судове засідання, призначене на 06 червня 2024 року з`явився представник позивача, представник [PERSON] адвокат Артем`єва К.М. та відповідач [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Розгляд справи відкладено на 18.06.2024 року. 18 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшло заява про повторне долучення до матеріалів справи, а саме, USB носій. У судове засідання, призначене на 06 червня 2024 року з`явився представник позивача, представник [PERSON] адвокат Артем`єва К.М. та відповідач [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталією Григорівною було складено посвідчено заповіт [PERSON] , реєстровий номер 277, 278, за яким на випадок його смерті він зробив наступне розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все, що на момент смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, [PERSON] заповів [PERSON] . Зі змісту заповіту вбачається, що він був записаний приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталією Григорівною зі слів [PERSON] . Також у ньому зазначено, що у зв`язку із вадами рук [PERSON] , за його доручення у його присутності та присутності нотаріуса текст заповіту було підписано [PERSON] (т.1, а.с.27). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1, а.с.17). У зв`язку зі смертю [PERSON] , державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Лєсогоровим Д.О. на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Н.Г., від 16.06.2020 року, реєстровий номер 277, 278, видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2022 року, реєстровий номер 3-202 (т.1, а.с.87). На підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.06.2022 року, реєстровий номер 3-202, виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Лєсогоровим Д.О., за [PERSON] було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303237377 від 21.06.2022 року (т.1, а.с.86). 28 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, реєстровий номер 784, посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Карповою Н.В., за яким у разі смерті [PERSON] [PERSON] набуває право власності на майно, що є особистою приватною власністю [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] (т.1, а.с.83). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спірні правовідносини стосуються захисту спадкових прав позивачки, як спадкоємиці за законом, пов`язаних із наявністю заповіту, складеного 16 червня 2020 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталією Григорівною, реєстровий номер 277, 278, за яким [PERSON] заповів [PERSON] усе своє майно. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України) Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. Так, у частині першій статті 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Зміст частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, зокрема у статтях 1247-1249, 1253 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 466/9242/21. Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17, постанова Верховного Суду від 20 липня 2022 року в справі № 461/2565/20). Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (частина четверта статті 207 ЦК України). Відповідно до пункту 5 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання недійсним заповіту складеного 16 червня 2020 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Наталією Григорівною, реєстровий номер 277, 278, за яким [PERSON] заповів [PERSON] усе своє майно, позивачка посилалася на те, що підписання заповіту іншою особою допускається лише у тому випадку, коли заповідач внаслідок своїх фізичних вад або інших хвороб не може його підписати. При цьому, позивачка зазначила [PERSON] на час підписання заповіту не мав жодних фізичних вад, що перешкоджали його самообслуговування, зокрема, відсутності кінцівок, вад опорно-рухового апарату, зору, слуху, порушення мови, у заклади охорони здоров`я з приводу тих чи інших вад не звертався. Так, із відповіді з АТ «ОЩАДБАНК» вбачається, що останнім банківським документом, який був підписаний [PERSON] є Договір на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи від 23.03.2018 року №83381115 (т.2, ас.56). Підпис [PERSON] так міститься в листку письмового опитування співвласників ОСББ «ФОНТАН 67-А» від 05.02.2020 року, що був наданий ОСББ «ФОНТАН 67-А» на виконання ухвали суду про витребування доказів. Також, представником позивача надано заяву [PERSON] до Прокуратури Одеської області від 03.03.2020 року, що також містить його підпис. Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 466/9242/21 містить висновок про те, що у матеріалах справи наявні належні докази того, що за місяць до посвідчення оспорюваного заповіту особа самостійно читав та підписував документи, доказів того, що після цього стан здоров`я його змінився, і він втратив можливість самостійно писати та проставляти підпис на документах, суду не надано. З огляду на вказані суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для підписання заповіту замість заповідача іншою особою, що є порушення вимог щодо його форми. Так, дійсно, матеріали справим містять докази того, що за декілька місяців до посвідчення оспорюваного заповіту особа самостійно складала та підписувала документи. Проте, представником відповідача надано копію виписки із медичної картки від 04.06.2020 року №6113, яка свідчить про погіршення здоров`я [PERSON] . Також, суд бере до уваги відеозаписи з USB-накопичувача, що знаходяться у папці «відео», та з яких вбачається, що [PERSON] не їв самостійно, його годували. Представником позивачки не було надано судом доказів . що в момент саме складання заповіту померлий міг самостійно тримати ручку та писати. Клопотань про проведення відповідної судово-медичної експертизи позивачкою та її представником не заявлялось. Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання недійсним заповіту, позивачка також посилалася на те, що оспорюваний заповіт підписаний [PERSON] , який є рідним сином [PERSON] . Також, позивачка посилається на те, що вбачається дивна поведінка заповідача, оскільки, заповідаючи своє майно сторонній йому особі шляхом підписання заповіту не забажав щоб даний заповіт був посвідчений за участі свідків. Зазначає про те, що заповідач казав, що не допустить, щоб його майном заволоділи інші особи, постійно за це турбувався, вказує на те, що заповідач просив сусідів у випадку своєї смерті знайшли [PERSON] . Згідно постанови КЦС ВС від 20.07.2022 року у справі № 461/2565/20, право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. У постанові КЦС ВС від 20.07.2022 року у справі № 461/2565/20, міститься висновок про те, що кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю. Тільки у разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту. Зі змісту постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 вбачається, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, апеляційний суд змінив мотивувальну частину рішення, в іншій частині залишив його без змін. Апеляційний суд зазначив, що заповідач мав хронічне захворювання очей, що перешкоджало самостійному складанню та прочитанню ним заповіту. На це вказує і сам зміст заповіту, у якому заповідач написав, що «заповіт йому прочитано вголос, зміст його йому зрозумілий та з його слів записано вірно». Заповіт прочитав уголос радник з консульських питань посольства, натомість він мав бути прочитаний іншою незаінтересованою особою свідком. А тому, оскільки в заповіті немає інформації про те, що він посвідчувався в присутності свідків, відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт є нікчемним як такий, що складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду скасував попередні рішення та задовольнив позов, зробивши такі правові висновки. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). З урахуванням викладеного Верховний Суд, зокрема, зауважив, що: - свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; - свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; - кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується в ч. 1 ст. 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні й посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами гл. 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю; - тільки в разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту. Також, згідно висновку КЦС ВС, викладеного у постанові від 26.04.2023 року у справі № 243/137/19, заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому призначений вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому, право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і право на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Кваліфікація заповіту як нікчемного з підстав, які не передбачені ані частиною першою статті 1257 ЦК України, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує це вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту, оскільки сталася смерть заповідача. Крім того, визнання заповіту нікчемним без встановлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а в разі, якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього. Постанова ВС від 16.05.2018 по справі № 564/1226/16-ц містить висновок про те, що відмовляючи в задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли правильного висновку про те, що волевиявлення [PERSON], спрямоване на передачу майна саме сину [PERSON] та зафіксоване в оспорюваному заповіті від 13 жовтня 2015 року, було вільним та відповідало її волі. Тобто, вирішуючи питання про визнання заповіту недійсним, суд не повинен розширено тлумачити вимоги до форми та порядку посвідчення заповіту, а першочергово дотримуватися принципу свободи заповіту та перевірити, чи дійсно складання такого заповіту відповідало волі заповідача. У судовому засіданні, призначеному на 23 січня 2024 року було допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] пояснив, що був добрим знайомим померлого та він просив його на випадок його смерті знайти його онуку. Також пояснив, що під час його візитів в квартирі була стороння жінка. імені якої він не знає, проте впізнає при зустрічі.Щодо фізичного стану [PERSON] свідок пояснив, що той мав проблеми з ногами. але міг ходити самостійно. В останній раз бачив померлого за місяці 3-4 до смерті. та він йому жалівся на жінок . які не дають можливості бачитися із онукою, про що свідока повідомив онуку. Крім того свідок пояснив, що [PERSON] казав, що квартиру бажає залишити онуці. Під час допиту свідку була надана копія паспорта відповідачки та він її впізнав. як особу. що перебувала у квартирі померлого. [PERSON] пояснила, що відповідачка [PERSON] запропонувала їй спільно доглядати за [PERSON] , але потім перестала відповідати на дзвінки. У судовому засідання, призначеному на 14 лютого 2024 року було допитано в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] запропонувала їй спільно доглядати за [PERSON] за це вн би заповів їм квартиру. Свідок погодилась та доглядала за ним десь півтора роки. В цей час він іг з нею гуляти, ходити до банку. [PERSON] приходила не часто, в той час як сама свідок кожного дня. Останній раз свідок бачила [PERSON] у квітні 2020 року. У судовому засідання, призначеному на 21 березня 2024 рок було допитано в якості свідка [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . [PERSON] пояснила, що в момент складання заповіту знаходилась в квартирі померлого та саме вона мала підписувати заповіт, проте не взяла із собою паспорт та через це заповіт був підписаний [PERSON] . [PERSON] пояснила, що вона є тіткою позивачки та після смерті батьків виховувала її. пояснила. що між позивачкою та померлим були добрі стосунки. померлий не мав наміру заповідати своє майно стороннім людям. [PERSON] пояснила, надала аналогічні показання . що їй в минулому засіданні. Додаткового зазначила. що окрім неї та [PERSON] за померлим доглядала ще одна жінка [PERSON] . Він їм казав, що вони його доглянуть, а за це квартира їм троьом залишиться. При цьому свідок зазначила. що на свій день народження [PERSON] сказав, що квартру залишить онуці, а їй буде платити. Також, у судовому засіданні був допитаний [PERSON] , який пояснив, що допомогав матері доглядати за померлим, оскільки той був давнім другом сім`ї. Про онуку ніколи не чув, тільки незадолго до смерті. Усе піклування надавала його мама. [PERSON] на момент підписання Також, судом досліджено USB-накопичувача, на якому у папці з назвою «аудіозапис» містився файл із назвою «16 июн., нотариус» із записом розмови нотаріуса та заповідача на момент підписання заповіту. 05:25 хвилин, особою поставлено питання про те, чи приходить його провідувати та допомагати внучка, на що [PERSON] відповів, що ніхто не приходить. 05:35 хвилин нотаріусом роз`яснено, що вона принесла заповіт, в якому написано, що [PERSON] заповідає все майно жінці, яка його доглядає, на що він відповів, що вона дійсно його доглядає. 07:25 хвилин, нотаріусом поставлено питання про те, як давно [PERSON] доглядає за ним, на що він відповів, що більше року. 08:55 хвилин, нотаріусом поставлено питання про те, який має бути зміст заповіту, на що він відповів, що [PERSON] найбільше заслуговує на спадщину. Нотаріусом поставлено уточнююче питання стосовно того, на яку саме спадщину заслуговує [PERSON] , він уточнив що майно, нотаріусом поставлено яке, на що він відповів квартира, гараж та автомобіль. Нотаріусом поставлено питання, кому [PERSON] хоче заповісти майно, на що він відповів, що [PERSON] . 11:45 хвилин нотаріус зачитує в голос зміст заповіту. \~ \~ \~ \~14:00 хвилин, нотаріусом уточнено у заповідача, чи хоче він заповісти [PERSON] все своє майно, на що він відповів що так. На підставі зазначеного, суд вважає, що складання та посвідчення заповіту дійсно відповідало волі [PERSON] . \~ \~ \~ \~Також, не бере до уваги твердження позивача про те, що під час складання заповіту не були присутні свідки, оскільки законодавство не містить вимоги присутності свідків у випадку підписання заповіту замість спадкодавця іншою особою. Така умова передбачена лише для випадків, коли спадкодавець не може прочитати заповіт. Щодо підписання заповіту сином спадкоємиці. законодавство також не містить відповідної заборони. замість спадкодавця заповіт не може підписувати лише спадкоємець. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи те, що заповіт відповідає формі та змісту, визначеному ЦК України, а сам заповіт був складений та посвідчений із дотриманням процедури, передбаченої статтями 1247-1248 ЦК України, беручи до уваги той факт, що складання та посвідчення заповіту дійсно відповідало волі [PERSON] , суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed