Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

30.01.2024 р. Карандюк Ю.О. , яка представляє інтереси позивача, засобами поштового зв`язку звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача спожиті за період з 01.05.2016 р. по 30.11.2023 р. заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, обслуговування вузлів та плати за абонентське обслуговування у розмірі 73582,62 грн., 3% річних у розмірі 6283,99 грн., інфляційні втрати у розмірі 28610,96 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири до якої позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Однак в порушення умов договорів та законодавчо встановлених вимог, відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 72525,56 грн. Також позивач вказує, що у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на його користь 3 % річних та інфляційні втрати на підставі ст.625 ЦК України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.03.2024 р. від відповідача надійшов відзив у якому [PERSON] просить застосувати строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиті до 01.12.2020 р. послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, обслуговування вузлів та плати за абонентське обслуговування, які не підлягають стягненню, оскільки позов подано після спливу строку позовної давності. В позові відсутня інформація про порядок проведення розрахунку заборгованості, а відтак у відповідача наявні сумніви у його правильності. Позовні вимоги визнає частково. 26.03.2024 р. до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача як на підставу заперечень про застосування строку позовної давності посилається на Закон України від 30.03.2020 р. №540-ІХ та на п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, яким строки, визначені ст. 257 ЦКУ продовжуються на строк дії такого карантину та воєнного стану відповідно. Отже, щодо заборгованості у період з лютого 2017 р. по листопад 2020 р. строк позовної даності не може бути пропущений, оскільки такий перебіг продовжений законом. Заперечує проти не вірності проведеного розрахунку заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явилась, своєю заявою просить здійснювати розгляд справи за її відсутності. У судове засіданні відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.08.2014 в газеті "Хрещатик" №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням було визначено, що фізична особа, що користується послугами централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов публічного договору, а у разі відмови від отримання вказаних послуг, споживач зобов`язаний направити письмову відмову до ПрАТ "Київводоканал" для оформлення припинення надання послуг. Відповідно до п. 1.1 договору, ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг, передбачених повідомленням про публічний договір (оферту) від відповідача не надходило. У зв`язку з тим, що від відповідача на адресу ПрАТ "Київводоканал" не надходило жодних заяв та повідомлень про відмову від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, він вважається таким, що приєдналася до публічного договору та зобов`язаний виконувати обов`язки зазначені в ньому. Відповідач заперечує правильність розрахунку заборгованості, проведеної позивачем. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Однак, доказів, які б підтверджували такі обставини суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження помилковості проведеного розрахунку. У порушення умов договорів та законодавчо встановлених вимог, відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості за період з лютого 2017 р. по листопад 2023 р., відповідно до якого у відповідача станом на листопад 2023 року обліковується заборгованість перед ПрАТ "АК "Київводоканал" по О/ [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у розмірі 69799,23 грн. за послуги водопостачання та водовідведення. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Законодавством встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Протягом заявленого позивачем періоду стягнення заборгованості відповідачем не здійснювалась будь-яка сплата на погашення заборгованості, а відтак позовна давність не переривалась. Відповідач просить застосувати строки позовної давності і стягнути заборгованість у межах трьох річного строку. Позивач заперечує проти застосування строків позовної даності, посилаючись на Закон України від 30 березня 2020 року N 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. А також п. 19 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України (у редакції, станом на день звернення до суду), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Такі заперечення позивача суд відхиляє з огляду на наступне. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року N 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У подальшому строк дії карантину неодноразово продовжувався. Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 N 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, враховуючи, що Закон України, яким продовжувались, зокрема, строки позовної давності набрав чинності 02.04.2020 р., він не може поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності. З матеріалів справи, вбачається, що строк звернення до суду у позивача закінчився 01.03.2020 р. Згідно з статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Суд, застосовуючи норми Конституції України як норми прямої дії не приймає до уваги посилання позивача на Закон України від 30 березня 2020 року N 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", як на підставу заперечення про застосування строків позовної давності. Щодо посилання позивача на п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний розділ ЦК України доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 р. Вказаний Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» набрав чинності 17.03.2022 р. Таким чином, дія цієї норми поширюється на правовідносини, які виникли після 17.03.2022 р. Враховуючи норму Конституції України як норму прямої дії, щодо якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, суд відхиляє посилання позивача на п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України як на підставу обґрунтування заявлених позовних вимог. Суд, застосовуючи позовну давність, вважає законними та обґрунтованими вимоги про стягнення заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за період з березня 2021 р. по листопад 2023 р., що складає 34449,76 грн. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ "АК "Київводоканал" у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачами, просить стягнути на їх користь також 3 % річних та інфляційні втрати. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, за період з березня 2021 р. по січень 2022 р. підлягає стягненню 3% річних у розмірі 837,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4500,34 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог на 80,5% з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2160,62 грн. Таким чином з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 34449,76 грн., 3% річних у розмірі 837,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4500,34 грн., що разом складає 39787,49 грн. у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1111,28 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial