Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер його брат, [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач у липні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] та проханням відкрити спадкову справу, після його смерті. Разом із заявою про прийняття спадщини [PERSON] було надано нотаріусу правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] - свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння, видане Державною адміністрацією залізничного району на підставі розпорядження президента Ради народних депутатів №28 від 21.01.1993, зареєстрованого Київським міським бюро технічної 15.06.1993 у реєстрову книгу №37458, в якому власником є спадкодавець [PERSON] . На підставі поданої заяви та інших документів, необхідних для відкриття спадкової справи, нотаріус завела спадкову справу № 64531945 після смерті [PERSON] , [INFO] . Однак, 17.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для відмови у видачі слугувало те, що під час перевірки відсутності заборони або арешту вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Я.Ю. було встановлено, що в [ADDRESS] зареєстровано ще одне домоволодіння під номером 2 (сусіднє домоволодіння), власниками якого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2016 є [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи те, що він позбавлений можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] в нотаріальному порядку, позивач звернувся з вказаним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2021 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлію Ярославівну, комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Направлено третім особам у справі копії примірника позовної заяви з додатками. Зобов`язано відповідача направити третім особам у справі копії примірника відзиву з додатками. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023 витребувано у: 1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлії Ярославівни спадкову справу №64531945 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] ; 2) комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 64531945 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Комунальне підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали від 30.11.2023 надіслало на адресу суду інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , праві власності на який зареєстровано за [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності в порядку спадкування. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду заяву в якій підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Справу просили розглядати без їх участі. Від Київської міської ради надійшов лист, в якому представник зважаючи на докази у матеріалах справи, просив ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові заяви, в яких проти задоволення позову не заперечували. Справу просили розглядати справу без їх участі. Відповідач та треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. та комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2019. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого входить житловий будинок [ADDRESS] , який належить померлому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, видане Державною адміністрацією Залізничного району міста Києва 24 березня 1993 року. Позивач [PERSON] є братом померлого [PERSON] , що підтверджується зокрема копіями Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.11.1993 та серії [NUMBER] від 21.03.1964. 30.07.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. із заявою про прийняття спадщини за законом. 30.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. відкрито спадкову справу номер у спадковому реєстрі 64531945, номер у нотаріуса 14/2019. 17.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для відмови у видачі слугувало те, що під час перевірки відсутності заборони або арешту вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Я.Ю. було виявлено інформацію, що за адресою: [ADDRESS] вже зареєстрований житловий будинок [ADDRESS] (два), право власності на який зареєстровано за іншими особами. Як убачається з матеріалів справи, право власності померлого спадкодавця [PERSON] на спадкове майно виникло на підставі - Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, видане Державною адміністрацією Залізничного району міста Києва 24 березня 1993 року, згідно з розпорядженням представника президента Ради народних депутатів № 28 від 21 січня 1993 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної 15 червня 1993 року у реєстрову книгу за № 37458. Згідно з матеріаліами інвентаризаційної справи №21683, наданої комунальним підприємством Київської міської ради «Киїське міське бюро технічної інвентаризації» на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2023 адреса належного на праві власності [PERSON] домоволодіння значиться: [ADDRESS] . Відповідно до Акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 07.04.1992, наявного в матеріалах інвентаризаційної справи, спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці, наданої відповідно до рішенням РВК Києво-Святошинського району від 20.09.1988 №226/13. Адреса земельної ділянки на які розташовується спірне домоволодіння з 1989 року і по теперішній час значиться [ADDRESS] . Так, з наявної у матеріалах справи довідки ДПІ у Солом`янському р-ні м.Києва від 26.12.2003 за №6613/к/17-117, виданої [PERSON] для пред`явлення в відділ приватизації вбачається, що земельна ділянка площею 1112 кв.м., яка перебувала у користуванні спадкодавця [PERSON] значилася на наступною адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджується також листом Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) №05702-6044 від 03.05.2024 в якому зазначено, що згідно відомостей міського земельного кадастру за [PERSON] обліковується земельна ділянка на [ADDRESS] з кодом 72:499:0005 площею 1112,29. Відповідно до листа Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-108/ОПК-2312-5305 від 23.12.2019 року з виїздом на місце встановлено, що житловий будинок, який належав [PERSON] фактично знаходиться між домоволодіннями [ADDRESS] , тому його розташування доцільно розглядати як [ADDRESS] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, враховуючи наявність розбіжностей в адресі об`єкта нерухомого майна, нотаріус фактично позбавлена можливості видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно. Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статтті 46 цього Кодексу). Частина 1 статті 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи ні. Відповідно до положень ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Разом з тим, за змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті брата є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування . Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства, враховуючи наявність розбіжностей в адресі об`єкта нерухомого майна, а також те, що право власності за житловий будинок зареєстровано за спадкодавцем, це право ніким не оспорюється, суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування у встановленому порядку, тобто шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому єдиним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved