Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь держави суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, в розмірі 21352 гривень, шляхом перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок U4648999980333199331000015612 Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, отримувач - ГУК в Одеській області, с. Маяки, код доходів - 24062100, код отримувача (ЕДРПОУ) - 37607526, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації доходів бюджету - 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) та стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: розрахунковий рахунок UA808201720343100002000000564 ЄДРПОУ 03528552 (юридична та поштова адреса Одеської обласної прокуратури: 65026 м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, тел. (048) 731 98 00, неприбуткова організація) сплачений судовий збір за подачу позову, а саме 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. В судове засіданні відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце його проведення шляхом надсилання повістки, проте поштовий конверт повернутий з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак до початку судового розгляду подав клопотання про розгляд без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24.11.2022 у справі №496/4833/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. з конфіскацією на користь держави незаконно добутої риби. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили. Так судом встановлено, що 02.09.2022 на річці Турунчук біля с. Маяки, Одеського району Одеської області [PERSON] здійснював лов риби на 5 спінінгів з загальною кількістю гачків 5 шт, зловив рибу сазан в кількості 8 шт, вагою 10 кг, рибу сом в кількості 2 шт, вагою 1,5 кг, загальною вагою 11,5 кг, чим перевищив добову норму вилову рибу на 8,5 кг. Риба сазан в кількості 3 шт. загальною вагою 3 кг випущено до водойми в живому стані. Своїми діями [PERSON] спричинив шкоду водним біоресурсам та наніс збитки, які у відповідності до тарифів, встановлених Постановою КМУ № 1209 від 21.11.2011, становлять 21 352 грн., в т.ч. сазан 3 шт. х 3 706 = 11 118 грн, сом 2 шт. х 5117 = 10 234 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п.4.6 «Правил любительського та спортивного рибальства», відповідальність за яке передбачена ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Таким чином, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до оцінки заподіяної шкоди рибним запасам, внаслідок порушення природоохоронного законодавства, згідно з розрахунком, розробленим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.11 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», [PERSON] заподіяв державі шкоду у розмірі 21 352 грн. Розмір шкоди розраховано службовими особами Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) у відповідній довідці від 03.10.2022. Під час розгляду Біляївським районним судом Одеської області справи про адміністративне правопорушення № 496/4833/22 докази завдання [PERSON] збитків рибним запасам досліджувалися судом, однак питання щодо відшкодування ним шкоди не вирішувалось. Постанова Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/4833/22 від 24.11.2022 набрала законної сили 06.12.2022. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 005522/404 від 02.09.2022 службовими особами Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) повідомлено [PERSON] про спричинену його діями шкоду у розмірі 21 352 грн, а також на його адресу направлено претензію щодо необхідності відшкодування спричинених збитків у добровільному порядку. Однак, згідно з інформацією Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) за № 1-5-9/1735-23 від 17.07.2023 на даний час завдані [PERSON] збитки добровільно не відшкодовано. Згідно ч. 5ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено. Відповідно до статті 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ», встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно до абз. 11 ч. 1ст. 10Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно наданого інспектором Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення водних ресурсів здійсненого на підставі Такс, затвердженихпостановою КМУ від 21.11.2011 року, №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 21352 грн. Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Статтею 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. В судовому засіданні встановлено, що дії відповідача щодо незаконного добування цінних видів водних біоресурсів, перебувають у причинному зв`язку із заподіянням шкоди. Як судом встановлено, у добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved