Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в інтересах яких діє адвокат Тришак О.Г. звернулись до суду з позовом до відповідача Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивачі зазначають, що житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на 1/7 частку, вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] постановою нотаріуса їй було відмовлено. Крім того, у свідоцтві про смерть [PERSON] її по батькові зазначено « [PERSON] », однак свідоцтві про народження [PERSON] ім`я матері зазначено « [PERSON] », що викликає сумніви щодо родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та позбавляє можливості останню реалізувати свої спадкові права, після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі на 1/7 частку вище вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] постановою нотаріуса їй було відмовлено. Також, [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі на 1/7 частку вище вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] постановою нотаріуса їй було відмовлено. Окрім цього, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як колишнім членам колишнього колгоспного двору належить по 1/7 частці житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, органом державної реєстрації їм відмовлено у державній реєстрації права власності на належні їм частки житлового будинку, у зв`язку із не поданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під спірним будинковолодінням. На підставі викладеного позивачі просять: 1. Встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] . 2. Визнати за [PERSON] право власності на 4/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м. з яких: 1/7 частка її особиста як члена двору, 1/7 частка успадкована нею після смерті батька [PERSON] , 1/7 частка успадкована нею після смерті матері [PERSON] та 1/7 частка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] . 3. Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м., як члена колгоспного двору. 4. Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м., як члена колгоспного двору. 5. Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м., як члена колгоспного двору.. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.01.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2024 витребувано у Тернопільської районної державної нотаріальної контори копії спадкових справ заведених після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 22.02.2024 судом зареєстровано копію матеріалів спадкових справ № 55/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] та №325/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] наданих Тернопільською районною державною нотаріальною конторою на запит суду. Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2024 витребувано у Державного нотаріального архіву Тернопільської області копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] 18.03.2024 судом зареєстровано копію матеріалів спадкової справи № 622 заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, 30.10.2000 до майна померлої [INFO] [PERSON] наданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області на запит суду. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2024 прийнято до розгляду заяву представника позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвоката Тришака О.Г. про зміну предмету позову. Постановлено, з урахуванням заяви про зміну предмету позову вважати позовними вимогами, заявленими у даній цивільній справі, такі вимоги: 1. Встановити юридичний факт, що [PERSON] [INFO] є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] . 2. Визнати за [PERSON] право власності на 4/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м. з яких: 1/7 частка її особиста як члена двору, 1/7 частка успадкована нею після смерті батька [PERSON] , 1/7 частка успадкована нею після смерті матері [PERSON] та 1/7 частка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] . 3. Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м., як члена колгоспного двору. 4. Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м., як члена колгоспного двору. 5. Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житлова 47,2 кв.м., як члена колгоспного двору. 29.05.2024 протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Тришак О.Г. не з`явились, однак адвокат Тришак О.Г. подав заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, за наявними матеріалами у справі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувані судом копії спадкових справ № 55/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] та №325/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , № 622 до майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.06.1959 Микулинецьким ЗАГС Тернопільської області, [PERSON] народилась [INFO] в с. Настасів Микулинецького району Тернопільської області та її батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 20.09.1980 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Тернопільським районним відділом ЗАГС Тернопільської області 20.09.1980. Відповідно до довідки № 630 від 10.10.2023 виданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , станом на 15.04.1991 - двір колгоспний, членами якого були: голова двору - [PERSON] , 1925 року народження, дружина - [PERSON] , 1932 року народження, дочка - [PERSON] , 1959 року народження, зять - [PERSON] , 1958 року народження, внук - [PERSON] , 1981 року народження, внучка - [PERSON] , 1986 року народження, син - [PERSON] , 1961 року народження. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та споруд становить 0,16 га, не приватизована. Згідно Інформаційної довідки №748 про технічний стан нерухомого майна від 23.08.2023 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] 17.09.2011 зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до Інформаційної довідки №747 від 23.08.2023 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] в бюро не проведена. [PERSON] померла [INFO] у с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03.01.1998 Настасівською сільською радою Тернопільського р/в ЗАГСу. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. №0906/02-31 від 19.09.2023, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок. Як вбачається із змісту даної постанови нотаріусом встановлено, що згідно інформаційної довідки, виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області від 23.08.2023 за № 596/01-21, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 622/2000, після смерті [PERSON] , за заявою дочки померлої - [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом від 30.10.2000 за № 767. Також, згідно матеріалів спадкової справи, надійшла заява від чоловіка померлої - [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом та від одержання обов`язкової частки у спадщині. Інші спадкоємці не зверталися. 19.11.2001 секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Зозуляк М.І. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №61 заповіт згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповідає [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки № 127 від 31.01.2018 виданої виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав і на день смерті був зареєстрованим в [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані та проживали: дочка - [PERSON] , 1959 року народження, зять - [PERSON] , 1958 року народження, внук - [PERSON] , 1981 року народження, внучка - [PERSON] , 1986 року народження. 19.09.2023 [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 818, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] на яку в її користь складено заповіт посвідчений Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 19.11.2001 зареєстрований в реєстрі за № 61. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. №1921/02-31 від 20.09.2023, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок. Нотаріусом встановлено, що інші спадкоємці не звертались. [INFO] [PERSON] помер в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.08.2017 Виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до довідки № 125 від 31.01.2018 виданої виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав і на день смерті був зареєстрованим в [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] , 1959 року народження, син - [PERSON] , 1981 року народження, дочка - [PERSON] , 1986 року народження. 02.02.2018 [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 135, у якій зазначила, що приймає спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] поданої до Тернопільської районної державної нотаріальної контори 02.02.2018 та зареєстрованої за № 134, останній зазначив, що він усвідомлюючи значення своїх дій та його можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного та психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовляється від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому йому роз`яснено, що його відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття. Згідно заяви [PERSON] поданої до Тернопільської районної державної нотаріальної контори 06.02.2018 та зареєстрованої за № 155, остання повідомила, що відмовляється від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому підтвердила, що володіє українською мовою, при складанні цього документа діє вільно, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного перебуваю при здоровому глузді та ясній пам`яті, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Також повідомила, що прийняте нею рішення не пов`язане зі збігом тяжких для неї обставин, що спонукали б її до надання цієї відмови, умови правочину відповідають її дійсному волевиявленню. Значення та правові наслідки цієї заяви є зрозумілими для неї, а правочин не є удаваним чи фіктивним. Зміст статей Цивільного кодексу України, щодо її прав на прийняття спадщини, на відмову від прийняття спадщини, та на відкликання цієї відмови протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, їй нотаріусом роз`яснено. 19.09.2023 [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 816, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. №1905/02-31 від 19.09.2023, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок. Нотаріусом встановлено, що діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці не звертались. 15.11.2023 [PERSON] , [PERSON] , який діяв у своїх інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулись до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області із заявою за реєстраційним номером 58029253 про державну реєстрацію права спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Разом з тим, рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70974225 від 29.12.2023, державним реєстратором прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області Шпендак Ю.Р. розглянувши заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 15.11.2023 за реєстраційним номером 58029253, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із не поданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який виготовлений 22.08.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] , житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1958 році та має загальну площу 65,5 кв.м, житлова площа - 47,2 кв.м. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами (пункт 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено та не виникає сумніву достовірність факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області, при цьому необхідність його встановлення зумовлена реалізацією позивачем [PERSON] права на оформлення спадкових прав після смерті матері. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а беручи до уваги той факт, що розбіжності наявні у написані по батькові матері позивача [PERSON] , є перешкодою для оформлення нею спадкових прав, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Крім того, як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав кожному з членів колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках по 1/7 частці. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] , ([INFO]) правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР 1963, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги після [PERSON] є: чоловік [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] . Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР 1963, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина в тому числі і на належну їй 1/7 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи № 622/2000 вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] прийняла її дочка [PERSON] , при цьому її чоловік [PERSON] , подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом та від одержання обов`язкової частки у спадщині. Інші спадкоємці не зверталися. Також, відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась спадщина в тому числі і на належну йому 1/7 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За матеріалами спадкової справи № 325/2023, [PERSON] склав заповіт, яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповів [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняла його дочка [PERSON] , як така що постійно проживала із спадкодавцем на час смерті. Інші спадкоємці не зверталися. Поряд з цим, враховуючи дату смерті [PERSON] ([INFO]) правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК України. Так, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина в тому числі і на належну йому 1/7 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до матеріалів справи спадкоємцями першої черги після [PERSON] є: дружина [PERSON] і діти [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Із спадкової справи № 55/2018 судом встановлено, що позивач [PERSON] , прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , як така що постійно проживала із спадкодавцем на момент смерті, а також шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Водночас, діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці не звертались. Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а також за заповітом після смертібатька [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину після смерті останніх, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема належні спадкодавцям частки житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів виданих на ім`я спадкодавців та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок. За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18. Так само у листі Вищого господарського суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що до 2004 року нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. У п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Згідно з п. 84 постанови документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.09.1992. Також відповідно до п. 42 вказаного вище Порядку документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05.08.1992 законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. 22.08.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , згідно якого останній побудований до 1958 року, а відтак у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна цей будинок не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача [PERSON] , як спадкоємця майна померлих членів колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 4/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м. з яких: 1/7 частка її особиста як члена колгоспного двору, 1/7 частка в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 1/7 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та 1/7 частка в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, оскількижитловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] належав колгоспному двору, членом якого були в тому числі і позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останнім у відповідності до вимог ст. 120 ЦК УРСР належить по 1/7 частці вказаного житлового будинку, які вони не втратили, однак позбавлені можливості реалізувати свої права на реєстрацію права власності, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушене право [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на користування, володіння та розпорядження своїм нерухомим майном підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/7 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м., як членів колгоспного двору.

Outcome: approved