Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. 1. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) в якому просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; стягнути щомісячно зі [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] з дня подач позову до суду, до досягнення повноліття в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2015 року почав мешкати зі [PERSON] та під час спільного проживання у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачем було визнано батьківство дитини та відомості про нього як батька дитини , були внесені до актового запису про народження, а саме №520 від 10.03.2017 року, проведений Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Крім того відповідачка має іншу дитину [PERSON] , [INFO] , який також мешкає з позивачем. На початку 2022 року відповідачка виїхала у республіку Нідерланди, де уклала трудовий контракт та працює за контрактом. На зв`язок відповідачки виходить дуже рідко, будь-які кошти на утримання дитини не надає. Точне місце проживання відповідачки, також позивачу не відомо. На підставі наказу служби у справах дітей, дитину [PERSON] влаштовано до позивача і він займається його утриманням та вихованням. Позивач мешкає з вказаними дітьми, які знаходяться повністю на його утриманні. В зв`язку з тим, що мати дитини мешкає окремо є необхідність визначення місця проживання дитини з батьком з метою представлення інтересів дитини без годи матері. За вказаних обставин позивач звернувся з позовом до суду. 3. Відповідачка до суду відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених позовних вимогах, наполягав, просив задовольнити (а.с.118). 5. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги не визнала і вказала, що з`являтися в судові засідання не буде у зв`язку з проживанням за кордоном (а.с. 108). 6. Представник третьої особи до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила при винесенні рішення по справі врахувати наданий висновок (а.с.119). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023 року, цивільну справу № 496/1665/23, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Бурану В.М. (а.с. 19) 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Бурана В.М. від 07.03.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім цього відповідачці було надано строк для надання відзиву (а.с. 21). 9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Бурана В.М. від 08.05.2023 року було витребувано у органу опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області письмовий висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з його батьком [PERSON] (а.с. 31). 10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Бурана В.М. від 13.09.2023 року було провадження по справі закрите за відсутністю предмету спору (а.с. 58-61). 11. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду від 31.10.2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача (а.с. 77). 12. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду від 31.10.2023 року був призначено розгляд справи (а.с. 78). 13. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду від 30.01.2024 року було апеляційну скаргу позивача задоволено та ухвалу суду (а.с. 58) скасовано і цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 94-95). 14. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 року, цивільну справу № 496/1665/23, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. (а.с. 101) 15. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] від 22.03.2024 року було прийнято справу до розгляду та призначене підготовче судове засідання (а.с. 102,103). 16. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 17.06.2024 року було закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 117). 17. Враховуючи, що від сторін по справі надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. 18. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 19. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 10.03.2017 року, актовий запис № 520. 20. Відповідно до акту складеного депутатом Біляївської міської ради Гіжиця О.О. від 10.02.2023 року в присутності мешканців м. Біляївка, позивач прописаний і проживає в [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] (а.с. 11). 21. Відповідно до довідки №272 від 10.02.2023 року виданої начальником відділу по роботі зі зверненням громадян виконавчого комітету Біляївської міської ради, позивач зареєстрований та проживає разом з дітьми, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). 22. Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 14.11.2022 року за місцем проживання позивача з дитиною, комісією Служби у справах дітей встановлено, що позивач займається вихованням та утриманням дітей і діти його люблять, поважають. Мати дітей перебуває за кордоном та працює за контрактом, але спілкується з дітьми по телефону (а.с. 13-14) . 23. Відповідно до наказу №04/ОД-2023 від 30.01.2023 року малолітнього [PERSON] , [INFO] влаштовано тимчасово у сім`ю [PERSON] та визначено тимчасове місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання позивача (а.с. 15-16). 24. Відповідно до копії листа (а.с. 17) відповідачці продовжено дію трудового контракту в компанії MPC Nederland BV, яка належить до групи Monaghan Group. 25. Рішенням №162 від 19.07.2023 року виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] Рекомендовано позивачу не чинити матері дитини [PERSON] , перешкод у виховані та спілкуванні із малолітнім [PERSON] (а.с.51). 26. Відповідно що висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Біляївської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини за місцем проживання батька (а.с. 52-53) V. Оцінка Суду. 27.\~ Відповідно до ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 28. За змістом\~статті 31 ЦК України\~малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. 29. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. 30. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 31. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 32. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 33. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 34. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). 35. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. 36. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ст.161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. 37. З досліджених доказів вбачається, що [PERSON] проживає з батьком, так як мати перебуває за межами території України. Таким чином, судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком. 38. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд прийшов до наступних висновків. 39. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 40. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 41. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 42. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 43. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 44. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. 45. За змістом\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 46. Відповідно до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 47. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. 48. За змістом ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. 49. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 50. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 51. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 52. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а тому у відповідності до закону повинна нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Суд вважає розмір аліментів, який просить стягнути позивач, цілком виправданий та необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 53. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. 54. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В даному випадку позов подано до суду 03.03.2023 року. 55. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved