Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15.04.2008 сторони зареєстрували шлюб в Майорівській сільській раді Біляївського району Одеської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.08.2014 шлюб між ними було розірвано. З моменту погіршення шлюбних стосунків відповідач не цікавиться життям дітей, станом їх здоров`я та не надає будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання. Діти проживають з позивачкою, відповідач участі у вихованні, матеріальному забезпеченні власних дітей не приймає. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми взагалі, що порушує їх нормальне самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, у зв`язку з чим має бути позбавлений батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей. Позивачка, [PERSON] , надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність . Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Представник органу опіки та піклування Біляївської міської ради, [PERSON] , надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, просила при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 1-3статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони з 15.04.2008 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.08.2014. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 24.09.2016 [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] . Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками чотирьох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно характеристик наданих Майорівським ліцеєм Біляївської міської ради Одеського району Одеської області на [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] виховує дітей самостійно , діти забезпеченні всім необхідним, мама цікавиться успіхами дітей , постійно підтримує зв`язок з закладом . Батько [PERSON] ліцей не відвідував жодного разу, участі у вихованні та навчанні дітей не приймає. Відповідно до ч. 4ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6ст. 19 СК України). З висновку органу опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області вбачається, що спільне сімейне життя батьків дітей не склалося, шлюб між подружжям розірвано. Наразі мати разом із дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Умови для проживання дітей створені на належному рівні , вони забезпеченні усім необхідним для виховання та розвитку. При розмові із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що їх батько на телефоні дзвінки не відповідає, матеріально не допомагає, не приймає участі у їх вихованні, тому діти не заперечують проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до листа служби у справах дітей Бершадської міської ради від 26.02.2024 № 01-11-126 спеціалістами Служби здійснено виїзд за місцем реєстрації батька дітей , [PERSON] , на момент відвідування в будинку була мати, [PERSON] , яка повідомила, що її син зараз працює та проживає в Польщі. Зі слів [PERSON] , [PERSON] обізнаний щодо позбавлення його батьківських прав, але він заперечує проти цього. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Посилаючись на вказані обставини, орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області та беручи до уваги те, що [PERSON] не довела та не надала доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх батька по відношенню до них батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , виконавчий комітет вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] . За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Посилання позивачки на не виховання відповідачем дітей повною мірою не може свідчити про ухилення його від виконання своїх обов`язків та не є тією виключною підставою, яка може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Також не надано жодних доказів, що відповідач не приймає участі в утриманні дітей, не допомагає матеріально. Позивачкою не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батька по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Суд вважає, що сам факт звернення [PERSON] до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про її фізичний і духовний розвиток.

Outcome: dismissed