Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за договорами про надання споживчого кредиту, посилаючись на те, що відповідачі не виконали своєчасно зобов`язання за кредитними договорами та не здійснили жодних дій для виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 06 травня 2014 року по справі №521/19627/13-ц про стягнення заборгованості. Оскільки відповідачі не виконують зобов`язання, які встановлені рішенням суду, а кредитор має право на стягнення 3% річних, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3% річних за договором про надання споживчого кредиту №11238164000 у сумі 155,38 доларів США за період прострочення з 22.01.2021 року по 23.02.2022 року; 3% річних за договором про надання споживчого кредиту №11185987000 у сумі 496,74 доларів США за період прострочення з 22.01.2021 року по 23.02.2022 року; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень пропорційно до задоволених вимог та фактично понесені судові витрати. Представник позивача, відповідно до позовної заяви, просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити, повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014 року по справі №521/19627/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» кредитну заборгованість за Договором №11185987000 від 17.07.2007 року в сумі 114266 (сто чотирнадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 09 коп. та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 5988 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 56 коп. та кредитну заборгованість за Договором №11238164000 від 19.10.2007 року в сумі 39420 (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 84 коп. та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 1278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) 16 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачами не здійснено жодних дій для погашення заборгованості та не виконано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014 року по справі №521/19627/13-ц. Згідно зі статтею 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625\~ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625\~ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (постанова Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року по справі №373/2054/16-ц). Нарахування 3% річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму 3% річних від простроченої суми. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц дійшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Позивачем здійснено розрахунок суми 3% річних за період з 22.01.2021 року по 23.02.2022 року за невиконання зобов`язань, покладених на боржників рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014 року по справі №521/19627/13-ц. Розмір заборгованості відповідно до наданого розрахунку складає 652 дол.США 12 цнт., а саме: за кредитним договором №11238164000 у сумі 155.38 дол.США, за кредитним договором №11185987000 у сумі 496.74 дол.США. Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Позивач вказує, що кредит був виданий у доларах США, тому повернути кредит та сплатити проценти належить саме у доларах США. Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №522/11364/15-ц щодо стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті: «У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов 'язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України». За таких обставин, суд вважає можливим стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» суму 3% річних за договорами про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України,\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0023096103 від 24 січня 2024 року. Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, відповідно до положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень. Решту 50 відсотків судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень за подання позовної заяви суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК, стягнути з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved