Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Чумак В.П. звернувся до суду з позовом до Сухополов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району, третя особа обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Ветеран», у якому просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 564737, який зареєстрований 09.04.2012 в управлінні Держкомзему в Прилуцькому районі за реєстраційним номером 742410001002858, кадастровий номер 7424188800:06:000:0884, державну реєстрацію якого проведено 16.07.2012. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0600 га, яка розташована на території Сухополовянської сільської ради в садівничому товаристві Ветеран-1 по вул. Садова, б.120 та видано Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯМ № 564737. При оформленні вказаного державного акту управлінням Держкомзему у Прилуцькому районі в назві кооперативу вказано «Садівниче товариство «Ветеран - 1», замість правильного - Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Ветеран», оскільки у 2011 році відбулася зміна найменування юридичної особи - із Садівниче товариство Ветеран-1, (яке указано в Держакті на землю) - на Обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство Ветеран, (яке значиться у копії Свідоцтва про державну реєстрацію), що не дає позивачці можливості внести відомості про право власності на земельну ділянку до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на будинок, який розташований на вказаній земельній ділянці. На даний час внести виправлення в Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 564737, щодо найменування юридичної особи на території якої розташована земельна ділянка, не можливо. Тому, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 564737 та визнання за позивачкою права власності на вище зазначену земельну ділянку. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте остання подала заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Ветеран» у судове засідання не з`явився також, протее надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~\~Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Судом установлено, що відповідно до розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 03 березня 2011 року №62 [PERSON] , передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0600 га, яка розташована на території Сухополов`янської сільської ради в садівничому товаристві Ветеран-1 по вул.Садова, 120 (а.с.9). На підставі даного розпорядження видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 564737, який зареєстрований 09 квітня 2012 року в управлінні Держкомзему в Прилуцькому районі за реєстраційним номером 742410001002858, кадастровий номер 7424188800:06:000:0884, державну реєстрацію проведено 16 липня 2012 року (а.с.10). При оформленні вказаного державного акту управлінням Держкомзему у Прилуцькому районі 09 квітня 2012 року в назві кооперативу вказано «Садівниче товариство «Ветеран - 1», замість правильного - Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Ветеран». 17 березня 2011 року відбулася зміна найменування юридичної особи - із Садівниче товариство Ветеран-1, (яке указано в Держакті на землю) - на Обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство Ветеран, яке значиться у копії Свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] від 17 березня 2011 року (а.с.23). Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08.02.2024 вбачається, що вартість земельну ділянку площею 0,0600 га, з кадастровим номером 7424188800:06:000:0884, розташованої за адресою: [ADDRESS] , садівниче товариство Ветеран становить -5917,25 грн (а.с.21А). Про наявність житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] свідчить технічний паспорт виготовлений 20.10.2023 та витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 20.10.2023 (а.с.14-21). Згідно інфомації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 січня 2024 року, права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - відомості відсутні (а.с.11-13). Юридична особа - Садівниче товариство Ветеран-1 було створено 06 червня 1988 року та в подальшому змінило назву на Обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство Ветеран. Відповідно до довідки №1 від 12.08.2023 виданої головою правління Обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство Ветеран вбачається, що [PERSON] є членом даного кооперативу та являється власницею ділянку площею 0,0600 га по [ADDRESS] . Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 17542, Чернігівська область, Прилуцький район, с.Колісники. Дата первинної реєстрації Обслуговуючого кооперативу 06.06.1988, місце проведення реєстраційної дії Прилуцька районна державна адміністрація (а.с.22). Дані відомості також співпадають з випискою серії ААБ №755401 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (а.с.24). За змістом ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статті 116, 118 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. За положеннями ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Суд, проаналізувавши вище викладене та зважаючи на те, що на даний час внести виправлення в Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 564737 від 16 липня 2012 року, щодо найменування юридичної особи на території якої розташована земельна ділянка - не можливо. Право позивачки щодо користування, володіння та розпорядження власним майном порушене, тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки такі відповідачем не заперечується. А тому, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 564737, який зареєстрований 09 квітня 2012 року в управлінні Держкомзему в Прилуцькому районі за реєстраційним номером 742410001002858, кадастровий номер 7424188800:06:000:0884, державну реєстрацію якого проведено 16 липня 2012 року підлягає скасування та визнанню за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача, проте представником позивача при подачі позову до суду було заявлено вимогу про не стягнення з відповідача судового збору.

Outcome: approved