Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . За життя батько заявника залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О., відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилась та з чого б воно не складалося він заповів заявнику. Оскільки при посвідченні заповіту нотаріусом не вимагається паспорт особи, на ім`я якої складається заповіт, у вищевказаному заповіті допущено помилку у частині прізвища заявника у заповіті зазначено « [PERSON] » в той час як у паспорті заявника вказано прізвище « [PERSON] ». Заявник звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2023 року № 961/02-31 заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини та у зв`язку з недоведеністю факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначив, що батько заявника був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а з листопада 2007 року фактично мешкав, за адресою заявника а саме: [ADDRESS] . З урахуванням викладеного просить суд встановити факт родинних відносин між ним та його батьком [PERSON] , який помер [INFO] та встановити факт постійного проживання [PERSON] , разом зі спадкодавцем [PERSON] . Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Представник заявника в судовому засіданні доводи поданої заяви підтримала з викладених в ній підстав. В подальшому надала заяву про проведення судового засідання без її участі . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що вона перебуває у дружніх стосунках з онукою заявника. Знайомі з останньою з 2007 року, ходили у гості один до одного, приблизно один раз на тиждень. Зазначила що батько заявника [PERSON] проживав разом із заявником у його квартирі з 2007 року, де також проживала його онука з родиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що неодноразово бувала в гостях у заявника вдома, зазначила, що батько заявника почав мешкати за адресою заявника з 2007 року та мешкав за вказаною адресою по день своєї смерті. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом РАЦС м. Новотроїцьк, Оренбурзької області, яке заповнено російською мовою, вбачається, що [INFO] народився « [PERSON] », батьками якого є « [PERSON] » та « [PERSON] ». З паспорту громадянина України серія [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що на другому аркуші паспорту, останній російською мовою зазначений як « [PERSON] ». З паспорту громадянина України серія [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] вбачається, що на другому аркуші паспорту, останній російською мовою зазначений як « [PERSON] » Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1092611 від 25.07.2003 року, вбачається, що [PERSON] , є власником будинку [ADDRESS] . З Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №037473 вбачається, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 0,1200 га., яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, с.Межиріч, кадастровий номер 7122085100:02:001:0036 та 7122085100:02:001:0037. Згідно з заповітом посвідченого 23.05.2007 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] , на випадок його смерті все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося заповів [PERSON] . Відповідно до довіреності посвідченої 27.02.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, вбачається, що [PERSON] , уповноважив [PERSON] , продати за ціну та на умова на свій розсуд належну йому 13/50 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходитсья за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.03.2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . З лікарського свідоцтва про смерть № 90 від 19.03.2009 року виданого Центральною районною поліклінікою Дарницького району м. Києва, вбачається, що смерть [PERSON] , настала за адресою: [ADDRESS] . З акту про не проживання від 30.05.2023 року підписаного [PERSON] , та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , з листопада 2007 року не проживав за адресою: [ADDRESS] , оскільки виїхав з вищевказаної адреси разом зі своїм сином [PERSON] , у зв`язку із похилим віком та поганим станом здоров`я. Відповідно д акту про проживання від 29.05.2023 року, підписаного сусідами [PERSON] , та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , з листопада 2007 року по день смерті [INFO] , постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Постановою нотаріусу Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В., від 01.06.2023 року було відмовлено [PERSON] , у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON] , оскільки заявником під час звернення до нотаріальної контори не надано документів, що підтверджують спільне проживання з померлим, крім цього у паспорті спадкоємця прізвище, ім`я та по батькові зазначено як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище, ім`я та по батькові зазначено як [PERSON] , оскільки в анкетних даних міститься протиріччя у написанні прізвищ, тому неможливо встановити факт родинних відносин. Відповідно до експертного висновку №056/643-а від 24.05.2023 року, зробленого Українським бюро лінгвістичних експертиз, вбачається, що розбіжності у написання прізвища [PERSON] та [PERSON], виникли внаслідок міжмовного перетворення прізвищ та через неврахування його походження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз`яснень, даних у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. За приписами статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. З огляду на те, що встановлення факту родинних відносин та факт постійного проживання заявника разом з спадкодавцем має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе, суд прийшов до висновку, що досліджені докази та твердження свідків підтверджують вищенаведені факти, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved