Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

12 червня 2024 року до суду надійшла позовна заява про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 13 лютого 2021 року між ним та [PERSON] (Відповідач) було укладено шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 182. В період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Вже тривалий час немає спільних інтересів. Із-за різниці в поглядах на життя між ними почали виникати непорозуміння, конфлікти, що привели до напружених відносин в сім`ї. Все це призвело до того, що за останній період між ними встановились відчужені стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час проживають окремо. Основними причинами розлучення позивач зазначає те, що відповідачка залишила його з сином та переїхала в інше місце. Їхній син залишився проживати разом з ним та знаходиться на його утриманні та вихованні. Спору щодо місця проживання дитини не має. Просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача судові витрати не бажає. 14 червня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було відкрито спрощене провадження у справі та призначено до судового розгляду. 20 червня 2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить строк для примирення не надавати. 20 червня 2024 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 13 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис № 182, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 13 лютого 2021 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та те, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач зазначає, що їх сім`я розпалась, а відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, шо у позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати стягувати з відповідача не бажає та враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved