Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

26.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] .. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем перебувають з 15.12.2023 року. Від шлюбу дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу з відповідачем є відсутність порозуміння, різниця в поглядах на сімейні цінності. Відповідач абсолютно не приймає фінансової участі та не цікавиться її життям, відносини між ними характеризуються як такі, що не містять поваги та любові. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та є недоцільним. Просила шлюб розірвати. Провадження у справі відкрито 01 квітня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивачки відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Одинцов А.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, повідомив, що позов у частині розірвання шлюбу визнай, однак заперечує в частині судових витрат, просив покласти їх на обидві сторони в рівних долях. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачкою судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом відшкодовувати за рахунок відповідача відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка, звертаючись до суду з позовом, просила суд про відшкодування судових витрат, а представник відповідача, заперечуючи покладення тільки на відповідача судових витрат по сплаті судового збору, не заперечив зазначені позивачкою підстави для позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved