Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства «Банк Кредит Дніпро»,про захист прав споживачів. У позовній заяві позивач зазначає, що 08.06.2021 року між ним та АТ «Банк Кредит Дніпро» було складено кредитний договір № 22038000515478. Згідно з зазначеним договором банк надає строком на 36 місяців Позичальнику кредит в сумі 64770,00 грн. Відповідно до п.1.2 Договору Позичальник сплачує щомісячну комісію за обслуговування кредиту розміром:з 08.06.202021 до 07.04.2022 -4% від суми кредиту; з 08.04.2022 до 07.01.2023 -3 % від суми кредиту; з 08.01.2023 до 07.10.2023 -1,75 % від суми кредиту; з 08.10.2023 до 08.06.2024 -1% від суми кредиту.Розділом 4 Графік платежів Кредитного договору зазначені платежі (щомісячну комісію) він має сплачувати за одну послугу- за обслуговування кредитної заборгованості.В п.1.2.та розділі 4 Графіку платежів встановлено, що він має сплатити банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості розміром 56835,72 грн. при сумі кредиту 64770,00грн.В чому полягає комісія за обслуговування кредитної заборгованості, за які саме послуги призначена та як вона вирахувана в кредитному договорі не зазначено.Зважаючи на те, що кредитним договором йому фактично було встановлено плату за надання інформації, щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», а надання інших послуг за вказану плату умовами кредитного договору не передбачено, нікчемними є положення кредитного договору про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, передбачені п.1.2 та розділом 4 графіку платежів кредитного договору.На підставі викладеного просить суд зобов`язати АТ «Банк Кредит Дніпро» перерахувати заборгованість за кредитним договором № 22038000515478 від 08.06.2021при здійснені якого сплачену позичальником комісію зарахувати на погашення тіла кредиту і процентів за користування кредитом та повернути позичальнику залишок грошових коштів у разі наявності таких. Ухвалою суду від 19.02.2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.02.2024 року представником відповідача до суду подано клопотання про перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. 14.03.2024 представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. Було зазначено, що підписанням кредитного договору Клієнт підтвердив що Банк у письмовій формі надав Клієнту всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування(п.3.6.1. Договору).Відповідно до законодавства передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком індивідуально. Нормами закону не передбачено жодних заборон щодо встановлення кредитодавцем комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, а лише зобов`язує їх надавати всю інформацію щодо загальних витрат споживача за споживчим кредитом.Також зазначає, що заявлена позовна вимога про зобов`язання банку здійснити перерахунок свідчить про намір позивача застосувати односторонню реституцію, як можливий спосіб захисту не передбачено ст.216 ЦК України. Ухвалою суду від 19.03.2024 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.04.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, з викликом учасників справи. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав з викладених підстав в позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідача АТ «Банк Кредит Дніпро» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши представника позивача,відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч. 1ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст.\~263\~ЦПК України ,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 08.06.2021 року між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро» було складено кредитний договір № 22038000515478. Згідно з зазначеним договором банк надає строком на 36 місяців Позичальнику кредит в сумі 64770,00 грн.Щомісячна комісія за обслуговування кредиту :з 08.06.202021 до 07.04.2022 -4% від суми кредиту; з 08.04.2022 до 07.01.2023 -3 % від суми кредиту; з 08.01.2023 до 07.10.2023 -1,75 % від суми кредиту; з 08.10.2023 до 08.06.2024 -1% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі :на строкову заборгованість за кредитом :0001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56 % річних. Згідно п.2.1. платежі з погашення заборгованості за кредитом сплати процентів за користування кредиом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів, далі обовязковий платіж. Пунктом 4 кредитного договору встановлено «Графік платежів» за кредитним договором» з якого вбачається, що позивачу надано детальний розпис платежів щодо виконання кредитного договору. Згідно з виписки з поточного рахунку 08.06.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» перерахував на рахунок [PERSON] кредит в сумі 64770,00 гривень. Згідно пункту 1.2 кредитного договору № 22038000515478 від 08 червня 2021 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту:з 08.06.202021 до 07.04.2022 -4% від суми кредиту; з 08.04.2022 до 07.01.2023 -3 % від суми кредиту; з 08.01.2023 до 07.10.2023 -1,75 % від суми кредиту; з 08.10.2023 до 08.06.2024 -1% від суми кредиту, без зазначення послуг, які надаються банком позичальнику за вказану плату. Тобто, пунктом 1.2 кредитного договору суперечить вимогам частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 4 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пункту 1.2 кредитного договору № 22038000515478 від 08 червня 2021, укладеного між [PERSON] та АТ « Банк Кредит Дніпро», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними. Відповідно до частини першої\~статті 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. \~За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані у цій постанові висновки щодо нікчемності\~пунктів 1.2 та 4 кредитного договору, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати АТ «Кредит Банк Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 08 червня 2021 року №\~№ 22038000515478 з огляду на нікчемність\~пункту 1.2 цього договору, що забезпечує\~захист інтересу позивача у правовій визначеності. Позовні вимоги про повернення позичальнику залишок грошових коштів у разі наявності таких задоволенню не підлягають, оскільки у порядку цивільного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутне для захисту прав особи в частині повернення позичальнику залишку грошових коштів у разі наявності таких, так як на час розгляду справи таких не існує. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1211,00 грн.

Outcome: partial