Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

08 березня 2024 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 23.02.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» (далі\~за текстом\~ Товариство)\~та [PERSON] \~(далі\~за текстом\~-\~Відповідач)\~укладено кредитний\~договір №1605828\~(далі\~за текстом\~-\~Кредитний договір\~або Договір)\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту який\~відтворений шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~(електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача.\~Підписуючи договір\~Відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомився з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Сума виданого\~кредиту:\~8300,00\~гривень.\~Дата надання\~кредиту:\~23.02.2021\~року.\~Строк кредиту:\~30\~днів.\~Валюта кредиту:\~UAH.\~Цільове призначення\~-\~на споживчі\~потреби.\~Стандартна процентна\~ставка \~1,90\~%\~в день.\~24.12.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» та\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~укладено договір\~факторингу №02-24122001,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» відступило\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ КЕШ\~ТУ ГОУ»\~за плату\~належні йому\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних в\~реєстрі боржників.\~Відповідно до\~реєстру боржників\~від 24.12.2021\~року до\~договору факторингу\~№02-24122001\~ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~ [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19.02.2022 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20664,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6300,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14364,00 грн. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 09.04.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Також, 09.05.2024 представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 23.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний кредитний Договір №1605828. Згідно умов даного Договору, ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальнику 8300,00 грн., строком на 30 днів, за стандартною ставкою 1,90% річних, за заниженою ставкою 0,57% річних (а.с.25-34). Крім цього, 23.02.2021 [PERSON] електронним підписом було підписано паспорт споживчого кредиту, яким зокрема передбачено проценти за користування кредитом та відповідальність за порушення грошового зобов`язання (а.с.36-38). Згідно з копією договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, ТОВ «Лінеура Україна» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуває права грошової вимоги, зокрема і до кредитного договору №1605828. Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1605828 становить 20664,00 грн., з яких: 6300,00 грн. залишок по тілу кредиту; 14364,00 грн. залишок по відсотках (а.с.14-24). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст.\~3,\~12,\~13,\~20\~ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44 ЦПК України). Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання суду не з`явилася, не заперечувала факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовувала розрахунку та розміру боргу, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 20664,00 грн. - доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано довіреність від 29.12.2023 укладеної між ТОВ «ФК КЕТ ТУ ГОУ» і [PERSON] (а.с.74-75), акт про отримання правової допомоги від 29.04.2024, згідно якого надані такі послуги: зустріч та консультація 1 год. 2000 грн.; складання та подання позовної заяви 2,5 год. 5000 грн.; інші клопотання, заяви д осуду, складення процесуальних документів 1,5 год. 3000 грн.; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн.; платіжну інструкцію № 3 1452 від 01.05.2024 про переказ ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на користь [PERSON] 10500,00 грн. оплати за правничу допомогу (а.с.79). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved