Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У січні 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», в особі представника Миц І.В., звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.01.2024 року справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. У лютому 2024 вищевказана цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. Свої вимоги позивач мотивував тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 7096736. Забезпеченим транспортним засобом є Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] . 22.08.2020 о 10 год. 40 хв. в м. Києві по Залізничному шосе 10-Г, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Mazda 3, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2020 відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем на підставі зібраних документів та заяви власника про страхове відшкодування складено Страховий акт № 21292/01/920 від 22.09.2020 на суму 60233,45 грн та здійснено виплату в якості страхового відшкодування. Тобто, ПрАТ «СК «ТАС» виконало всі обов`язки по виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю страхувальника, передбачені Законом України «Про страхування». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 60233,45 грн та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2024, відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2020 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Як вбачається з вказаної постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 122185 від 22.08.2020, вбачається, що [PERSON] , [INFO] о 10 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] в м. Києві по Залізничному шосе, 10-Г з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, бліде обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 122184 від 22.08.2020, вбачається, що [PERSON] , [INFO] о 10 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] в м. Києві по Залізничному шосе, 10-Г, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки Mazda 3, державний номерний знак [NUMBER] , яка рухалась попереду. Внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали пошкодження. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «ТАС» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 7096736. З метою визначення вартості матеріального збитку завдано власнику майна Mazda 3, державний номерний знак [NUMBER] , було проведено огляд, за результатами якого було складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та отримано Рахунок фактури 1209760_РФ_137401 від 16.09.2020 від СТО, відповідно до якої вартість ремонту складає 62733,45 грн. Позивачем на підставі зібраних документів та заяви власника про страхове відшкодування складено Страховий акт № 21292/01/920 від 22.09.2020 на суму 60233,45 грн та здійснено виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 126787 від 25.09.2020. Тобто, ПрАТ «СК «ТАС» виконало всі обов`язки по виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю страхувальника, передбачені Законом України «Про страхування». Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно до абзацу «в» пп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)». Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що в даному випадку позивачем доведено виконання обов`язків по виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю страхувальника, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір не стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved