Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

01.11.2023 заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказує, що за результатами вивчення законності використання громадянином російської федерації [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Володарської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області виявлено порушення земельного законодавства. Позивач посилаючись на обставини викладені у позові та ст.ст. 13, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», ст.ст. 19, 23, 30, 53, 56, 175-177, 184 ЦПК України, просить суд: -конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києва та Київській області земельну ділянку, яка на праві власності належить [PERSON] з кадастровим номером 3221688700:05:003:0016 площею 1,6883 га, яка знаходиться на території Зрайківської сільської ради Білоцерківського району Київської області; -стягнути з відповідача фактично понесені судові витрати на користь Київської обласної прокуратури. 06.11.2023 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 05.12.2023. 05.12.2023 підготовче судове засідання не відбулося та було відкладено на 19.01.2024. 19.01.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.02.2024. 20.02.2024 суд відклав судовий розгляд на 15.03.2024 за клопотанням прокурора. 15.03.2024 сторони в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд відклав судовий розгляд справи на 04.04.2024. 04.04.2024 суд ознайомившись з матеріалами справи повернувся до підготовчої стадії провадження та призначив підготовче судове засідання на 09.05.2024. Одночасно залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю « Пролісок Лобачів» (ТОВ «Пролісок Лобачів»). 09.05.2024 підготовче судове засідання не відбулося та було відкладено на 31.05.2024 у зв`язку з неявкою представника третьої особи та не повідомлення про причини своєї відсутності. 31.05.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив цивільну справу до судового розгляду по суті на 27.06.2024 о 10:00. 27.06.2024 у судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з огляду на викладені у позовній заяві вимоги, посилаючись на норми чинного законодавства. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Вказав, що підставою представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Київській області, який за законом є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності. Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, своєї позиції щодо позовних вимог не висловили та представника не направили ( а.с.82, 90, 91, 99, 100, 104, 108, 110,122, 124, 126, 132, 137, 146 ). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю « Пролісок Лобачів» (ТОВ «Пролісок Лобачів») належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представника у судовий розгляд не направили, позиції щодо позовної заяви не висловили (а.с.120, 123, 127, 133,138, 147 ). Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про дати та місце розгляду справи, шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному вебсайті «Судова влада України», оскільки відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку російської федерації та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з поштою росії та білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються. Отже, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення, а тому направляти позовну заяву та додані до неї документи до посольства та інших компетентних органів цієї країни не можливо. З огляду на зазначене, з метою забезпечення прав особи суддя під час ознайомлення з матеріалами справи та відкриття провадження дійшла висновку про необхідність повідомляти відповідача про відкриття провадження у справі, про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебсайті «Судова влади України» ( а.с. 81, 86, 87, 97, 103, 106, 119, 131, 144). Заслухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 329757230 від 20.04.2023 власником земельної ділянки площею 1,6883 га, з кадастровим номером 3221688700:05:003:0016, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зрайківської сільської ради Білоцерківського району Київської області є [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , країна громадянства російська федерація ( а.с.14-17). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку набув у порядку спадкування , відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області від 09.08.2019 , яке набрало законної сили 09.09.2019 ( а.с. 19-21). Інформація з поземельної книги до земельної ділянки кадастровий номер 3221688700:05:003:0016 вказує, що починаючи з 10.12.2019 та станом на 22.12.2021 власником зазначеної вище земельної ділянки є [PERSON] і вона перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю « Пролісок Лобачів» ( а.с. 22- 44). Договір оренди від 07.12.2021 зазначає, що орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером 3221688700:05:003:0016 є [PERSON] , паспорт серії № [NUMBER] виданий відділом УФМС Росії по м. Москва від 05.07.201, місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ( а.с.45-48). Повідомлення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 8010.6.1-16184/80.2-23 від 03.05.2023 та № 8010.42-19012/80.3-23 від 29.05.2023, зазначає, що за обліками [PERSON] , [INFO] , не значиться ( а.с.51). За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами інформація щодо оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України відповідача відсутня. Інформація щодо припинення (вихід)громадянства України, наявності заяви про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, оформлення документів для постійного проживання за кордоном відсутні ( а.с.54), що свідчить про те, що останній не отримав громадянства України чи посвідку на тимчасове (постійне) проживання в Україні. Згідно нормативно грошової оцінки вартість названої земельної ділянки станом на 25.02.2023 склала 29094,40 гривень ( а.с 18). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно п.е ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п.в ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч. ч.1, 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким органом згідно чинного законодавства є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У зв`язку з тим, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області відповідно до положень ст. 145 Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на лист прокурора про виявлені порушення із вимогою вжити заходів щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку, повідомили про неподання позову щодо усунення даних порушень у зв`язку з відсутністю коштів та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, станом на день надходження даного позову до суду самостійно не реалізувало своє процесуальне право, то відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України є всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин. На підставі наведеного суд доходить висновку, що громадянин російської федерації [PERSON] , [INFO] , у 2019 році набув права власності на земельну ділянку площею 1,6883 га, з кадастровим номером 3221688700:05:003:0016, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської територіальної громади Білоцерківського району Київської області та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив її, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суд також враховує, що чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельні ділянки не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018. Враховуючи наведене та з огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ, а тому суд дійшов висновку, що набута у власність громадянином російської федерації [PERSON] земельна ділянка площею 1,6883 га, з кадастровим номером 3221688700:05:003:0016, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку, право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду, а отже позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved