Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Представник заявника звернувся з заявою до Яготинського районного суду Київської області заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій вказав, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] /дошлюбне прізвище « [PERSON] »/ («Спадкодавець»). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна: земельної ділянки площею 3,09 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №014986 від 30 травня 2001 року. За життя Спадкодавець склала заповіт на все своє майно на ім`я свого сина [PERSON] , [INFO] (заявник). Даний заповіт посвідчений 22 січня 2007 року, [PERSON] , секретарем Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області за реєстровим № 05. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Інший спадкоємець, передбачений статтею 1241 Цивільного кодексу України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), є чоловік Спадкодавця [PERSON] (заінтересована особа). Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, немає. В передбачений ст. 1270 ЦК України термін заявник звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (реєстрація спадкової справи за № 16/2024) від 08.02.2024 № 75749247. Інший спадкоємець - [PERSON] , звернувся до вказаного приватного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Спір щодо спадкового майна відсутній. Але нотаріус не має можливості перевірити належність заповіту, складеного Спадкодавцем та посвідченого 22.01.2007, [PERSON] , секретарем Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області за реєстр. №05, з причини того, що відповідна посадова особа, яка на прохання Спадкодавця надрукувала текст заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, помилково вказала дошлюбне прізвище заповідача (Спадкодавця): « [PERSON] », коли в дійсності на час складання та посвідчення заповіту прізвище заповідача вірно: « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про одруження Спадкодавця (вбачається зміна прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », дата реєстрації шлюбу « [INFO] »). Виправлення помилки шляхом складання нового заповіту та його посвідчення є неможливим, оскільки Спадкодавець померла [INFO] . Разом з тим, нотаріус виявила, що у зазначеному вище державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №014986 від 30 травня 2001 року, також відповідною посадовою особою була допущена помилка щодо написання прізвища власника земельної ділянки (Спадкодавця), а саме записано « [PERSON] » коли в дійсності на дату видачі державного акту (30.05.2001) вірно « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про одруження Спадкодавця (вбачається зміна прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », дата реєстрації шлюбу « [INFO] »). Виправлення прізвища у вказаному акті є неможливим з огляду на п. 2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» № 43 від 04.05.1999 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 р. за N 354/3647 (редакція на час складання акта), а саме: «Бланк державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею, договору тимчасового користування землею чи оренди землі заповняється державною мовою. Всі записи мають бути зроблені чітко і ретельно, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів можливе з використанням комп`ютерної техніки». З 01 січня 2013 року державні акти не видаються, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», а, отже, отримати новий акт замість того в якому міститься помилка, неможливо. Одночасно з цим, нотаріус вказала на розбіжність написання у документах прізвища Спадкодавця, а саме: у свідоцтві про народження заявника в графі мати вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть Спадкодавця вказано « [PERSON] ». Встановлення даного факту необхідно заявнику для звільнення від сплати податку з доходів фізичних осіб при оформленні спадщини, як спадкоємця першого ступеня споріднення. Враховуючи вищевикладене просив встановити, що заповіт складений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та посвідчений 22 січня 2007 року, [PERSON] , секретарем Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області за реєстровим № 05 о 11 год. 55 хв. на ім`я [PERSON] , [INFO] , в дійсності складений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] . Встановити, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 014986, виданого 30 травня 2001 року Сулимівською сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 688, на земельну ділянку площею 3,09 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області, на ім`я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~ Встановити, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник зявника звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи належним чином повідомлена. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 28.05.2024 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку окремого провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано приватного нотаріуса Бориспільського нотаріального округу Овчаренко І.Ж., в строк до 21 червня 2024 року надати до суду копію спадкової справи за №16/2024, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Так, з копії паспорта (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] [INFO] згідно Витягу з Реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання - відомості відсутні (а.с.8), а відповідно до акту обстеження від 03.04.2024 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] має батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії паспорта [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно до свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] 11.07.1998 року було зарежєстровано шлюб у Сулимівській сільській раді Яготинського району Київської області прізвище нареченої після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.13). [INFO] померла мати заявника [PERSON] /дошлюбне прізвище « [PERSON] »/ (« [PERSON] »). За життя Спадкодавець склала заповіт на все своє майно на ім`я свого сина [PERSON] , [INFO] (заявник). Даний заповіт посвідчений 22 січня 2007 року, [PERSON] , секретарем Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області за реєстровим № 05. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано (а.с.14-18). Заявник звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (реєстрація спадкової справи за № 16/2024) від 08.02.2024 № 75749247 (а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна: земельної ділянки площею 3,09 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №014986 від 30 травня 2001 року (а. с 20). \~ \~ \~ \~ Відповідно до листа від приватного нотаріуса Овчаренко І. Ж, було роз`яснено, що нотаріус виявила, що у зазначеному вище державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №014986 від 30 травня 2001 року, також відповідною посадовою особою була допущена помилка щодо написання прізвища власника земельної ділянки (Спадкодавця), а саме записано « [PERSON] » коли в дійсності на дату видачі державного акту (30.05.2001) вірно « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про одруження Спадкодавця (вбачається зміна прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », дата реєстрації шлюбу « [INFO] »). Одночасно з цим, нотаріус вказала на розбіжність написання у документах прізвища Спадкодавця, а саме: у свідоцтві про народження заявника в графі мати вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть Спадкодавця вказано « [PERSON] » (а.с.21). На виконання вимог ухвали суду від 28.05.2024 року від приватного нотаріуса Бориспільського нотаріального округу Овчаренко І.Ж., надійшла копія спадкової справи №16/2024 після майна померлої [PERSON] , з котрої вбачається, що в передбачений ст. 1270 ЦК України термін заявник звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (реєстрація спадкової справи за № 16/2024) від 08.02.2024 № 75749247. Інший спадкоємець - [PERSON] , звернувся до вказаного приватного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині (а.с.28-43). Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. В силу п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пленум Верховного Суду України у п.2 своєї постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу на те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до частини 4.2 глаті 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між фізичними особами, про який просить заявник та доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. Статтею 129 1 Конституції України визначено: суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що необхідно задоволити заяву [PERSON] та встановити, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити, що заповіт складений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та посвідчений 22 січня 2007 року, [PERSON] , секретарем Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області за реєстровим № 05 о 11 год. 55 хв. на ім`я [PERSON] , [INFO] , в дійсності складений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] . Встановити, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 014986, виданого 30 травня 2001 року Сулимівською сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 688, на земельну ділянку площею 3,09 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області, на ім`я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved