Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики №74897899 від 14.02.2022 року в розмірі 12721,75 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог товариство вказувало, що 14.02.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №74897899, який був підписаний електронним підписом позичальника, який, зокрема, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його номер телефону, що підтверджується умовами договору та підписами сторін. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримав кошти на умовах платності користування та зобов`язався їх повернути, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення, наданої йому позики. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №74897899. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач свого зобов`язання щодо повернення наданої йому позики належним чином не виконував, а тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за договором позики, а також судові витрати. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02.05.2024 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 14.02.2022 року укладено договір позики №74897899 в електронній формі. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить ЦК та іншого законодавства. Договір підписаний електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить текст договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до вказаного договору [PERSON] надано позику в сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 1,99% від суми позики за кожний день користування позикою строком на 30 днів. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до договору позики №74897899 від 14.02.2022 року, сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 11492,50 грн., з яких: 10,000 грн. - сума кредиту, 1492,50 грн. - проценти за користування кредитом. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вимоги до боржників. Згідно п.1.1 вказаного договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошті в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт - відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позику (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. При цьому, під Боржниками у цьому договорі розуміються позичальники Клієнта, яким Клієнт надав позику, тобто які мають зобов`язання перед Клієнтом згідно договору позики. Згідно витягу з Реєстру боржників №11 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права вимоги за кредитним договором, у якому боржником є [PERSON] , розмір заборгованості якого на момент передачі права вимоги становить 12721,75 грн., з яких 10,000,00 грн. сума основного боргу та 2721,75 грн. заборгованість за відсотками. Указані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Отже, положеннями ст.ст. 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу ст.ст. 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до ст. 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Разом з тим, з огляду на ч. 1 ст. 1077 ЦК України та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (ст. 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Зазначені висновки були висловлені Верховним Судом у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №295/4526/14. Отже, аналізуючи вищезазначені норми, вбачається, що на момент укладення договору факторингу первинний кредитний договір, право вимоги за яким відступається, вже має бути укладений між первинним кредитором та боржником. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що договір позики №74897899 був укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 14.02.2022 року. Договір факторингу №14/06/21, на підставі якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до [PERSON] за договором позики №74897899 від 14.02.2022 року, був укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не могло набути права вимоги за договором №74897899 від 14.02.2022 року, на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, оскільки на момент укладення договору факторингу будь-яких зобов`язальних відносин між первинним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] не існувало. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №74897899 від 14.02.2022 року позивач суду не надав, через що позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості по вказаному договору на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволенню не підлягають. Оскільки суд відмовляє в позові, відповідно до ст.141 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed