Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

АТ комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю № 9716-К-Н-О від 17.10.2023 року [PERSON] звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг по кредитному договору б/н від 21.02.2022 року в розмірі 30\~701,38 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 13.04.2021 року [PERSON] власноруч підписала на планшеті заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 «Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». В подальшому відповідачка виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» та 21.02.2022 року підписала за допомогою ОТР пароля паспорт кредиту, кредитний договір б/н та графік кредиту, згідно яких їй було надано строковий кредит у розмірі 61\~000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18 % річних. АТ КБ «ПриватБанк» виконало умови договору, надало відповідачці кредитні кошти, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, у встановлені договором строки обов`язкові платежі не вносить і станом на 19.05.2024 року її борг по кредитному договору б/н від 21.02.2022 року становить 30\~701,38 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. Такі дії свідчать про відмову відповідачки від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю Меркулова В.В. не з`явилася, в долученому до позову письмовому клопотанні просила розглянути справу без участі представника позивача, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи (а.с. 45). Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позов визнає (а.с. 51). Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2021 року [PERSON] власноруч підписала на планшеті заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 14-23), відповідно до п. 3 якої сторонами погоджено, що використання ОТР-пароля, який є простим електронним підписом, надає клієнту технічну можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів, ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин. 21 лютого 2022 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (а.с. 31-36), згідно якого позивач надав відповідачці строковий кредит у розмірі 61\~000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18 % річних. Згідно п. 3.3.2 вказаного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.02.2022 року (а.с. 26-30) вбачається, що станом на 19.05.2024 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 30\~701,38 грн. що є заборгованістю за тілом кредиту. Цей ж розрахунок підтверджує, що [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 21.02.2022 року, сплати на погашення заборгованості за кредитом здійснювала нерегулярно та не в повному обсязі, останній платіж внесла 18.05.2024 року та станом на час подання позову позичені кошти не повернула. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору та своєчасно кредит не погашає, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 30\~701,38 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.02.2022 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № BOJ68B3Z33 від 28.05.2024 року (а.с. 5). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,512,526,626,628,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved