Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач), у якому просила суд визнати за нею право власності на недоотриману пенсію [PERSON] , що помер [INFO] , за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року у розмірі 307\~597,88 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію у порядку спадкування за законом після [PERSON] , що помер [INFO] , за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року у розмірі 307\~597,88 грн. У подальшому, ухвалою суду від 18.04.2024 року судом залучено до участі в справі в якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі третя особа). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком позивача та проживав на тимчасово окупованій території у м. Шахтарськ Донецької області. Померлий чоловік позивача не отримував пенсію з липня 2014 року, так як проживав на тимчасово непідконтрольній території України та не мав можливості виїхати на підконтрольну українській владі територію. Після відкриття спадкової справи відповідач повідомив нотаріуса про те, що недоотримана пенсія [PERSON] відсутня. Сума недоотриманої пенсії за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року розрахована позивачем та становить 307\~597,88 грн. Оскільки [PERSON] вважає свої права порушеними, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилася, але у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, у якому просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності(ч.1 та ч. 3 ст. 211 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 08.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано докази у Другої Броварської державної нотаріальної контори та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. 07.12.2023 року на адресу суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи після [PERSON] 13.03.2024 року на адресу суду від відповідача щодо виконання вимог ухвали суду від 08.11.2023 року надійшла заява про те, що пенсія за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року не нараховувалась, тобто недоотримана пенсія відсутня. Ухвалою суду від 14.03.2024 року до представника відповідача застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, а ухвалу суду від 08.11.2023 року направлено повторно для виконання. На виконання вимог вказаної ухвали представник відповідача подав заяву, у якій вказав, що померлий [PERSON] не перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, тому пенсія за спірний період не нараховувалась та не виплачувалась. Ухвалою суду від 18.04.2024 року судом залучено до участі в справі в якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 15.05.2024 року представник третьої особи подав до суду заяву, у якій вказав, що [PERSON] не перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та пенсію не отримував. У свою чергу, відповідно до матеріалів справи, пенсійна справа [PERSON] з 01.07.2014 по дату смерті 20.11.2019 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області. Тому, просив відмовити у задоволенні позову щодо управління. Ухвалою суду від 30.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою у відповідності до довідки від 22.09.2021 року №3250-5000398273/9015, адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] являється чоловіком позивача по справі [PERSON] (а.с. 16). Так, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року у справі №361/10629/21, яке набрало законної сили 15.12.2022 року, визначено [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду (а.с. 19-23). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою\~28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. На підставі заяви від 14.03.2023 року, Другою Броварською держаною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №178/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Як вбачається із листа Відділу опрацювання документації №2 Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.04.2023 №1000-0502-5/50277, на підставі ст. 46 та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 04.04.2023 року недоотримана пенсія [PERSON] відсутня (а.с. 25). Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до\~ст. 1227 ЦК України\~сума заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до\~ст.52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~\~\~страхування»,\~сума пенсії,\~що належала\~пенсіонерові і\~залишилася недоотриманою\~у зв`язку\~з його\~смертю,\~виплачується -\~по місяць\~смерті включно\~членам його\~сім`ї,\~які проживали\~разом з\~пенсіонером на\~день його\~смерті,\~у тому\~числі непрацездатним\~членам сім`ї,\~зазначеним у\~частині\~другій\~статті 36\~цього Закону,\~які знаходилися\~на його\~утриманні,\~незалежно від\~того,\~проживали вони\~разом з\~померлим пенсіонером\~чи не\~проживали. Члени\~сім`ї,\~зазначені в\~частині першій\~цієї статті,\~повинні звернутися\~за виплатою\~суми пенсії\~померлого пенсіонера\~протягом шести\~місяців з\~дня відкриття\~спадщини. У\~разі звернення\~кількох членів\~сім`ї,\~які мають\~право на\~отримання суми\~пенсії,\~зазначеної у\~частині першій\~цієї статті,\~належна їм\~відповідно до\~цієї статті\~сума пенсії\~ділиться між\~ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1296 ЦК України, \~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1298 ЦК України). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідач протягом розгляду справи вказав, що пенсія за період з 2014 року по 20.11.2019 року не нараховувалась, тобто, на його думку, пенсія за вказаний період відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,\~нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно,\~\~а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~та\~статті 1227 ЦК України\~узгоджуються з положенням\~Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Стосовно позовних вимог про визнання права власності за позивачем на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року, варто зазначити наступне. На думку представника відповідача, пенсія за вказаний період не нараховувалась, тобто, пенсія відсутня. У той же час, як вбачається із даних електронної підсистеми ІКІС ПФУ «Призначення та виплата пенсій», [PERSON] за спірний період призначалась пенсія. При цьому, сторони не заперечували, що померлий за спірний період пенсію не отримав. Згідно наявних у матеріалах справи даних, розмір недоотриманої пенсії складає: за період з 01.07.2014 року по 31.08.2015 року - 41258,00 грн. (2\~947,00 грн. *14 місяців); за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року 26576,00 грн. (3\~322,00 грн. *8 місяців); за період з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року 24430,00 грн. (3\~490,00 грн. *7 місяців); за період з 01.12.2016 року по 30.04.2017 року 19205,00 грн. (3\~841,00 грн. *5 місяців); за період з 01.05.2017 року 30.09.2017 року 20180,00 грн. (4\~036,00 грн. *5 місяців); за період з 01.10.2017 року по 31.10.2019 року 162075,50 грн. (6\~483,02 грн. *25 місяців) за період з 01.11.2019 року по 20.11.2019 року (день смерті [PERSON] ) 4322,01 грн. ((6483,02грн./30 днів)*20 днів ). Тобто, загальний розмір призначеної [PERSON] пенсії за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року, яка ним не отримана, складає 298 046,51 грн. У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі №428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі №243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 року у справі №431/6232/16-ц, від 09 грудня 2020 року у справі №243/9613/19-ц. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 року у справі № 428/10113/20, положення частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. За викладених обставин, оскільки позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на недоотриману суму пенсії спадкодавця в порядку спадкування за законом за період з 01.07.2014 року по 20.11.2019 року (а саме 64 місяці та 20днів) у сумі 298046,51 грн. підлягають задоволенню у вказаній частині. При цьому, оскільки померлий перебував на обліку саме у відповідача, з нього слід стягнути вказані кошти. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, визнати за позивачем право власності на недоотриману пенсію та стягнути з відповідача суму недоотриманої за законом пенсії. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, часткове задоволення позовних вимог майнового характеру, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 2980,47 грн. (1% від ціни позову). На підставі викладено та

Outcome: partial