Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

07.06.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року ( справа № 285/98/19) та стягувати\~ з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання\~ дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щомісячно\~ у твердій грошовій сумі у розмірі по 5 000 грн на кожну дитину, але не менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, починаючи стягнення з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати на правову(правничу) допомогу у розмірі 10 000 грн. В обгрунтування позову зазначено, що з відповідача за рішенням суду від 21.03.2019 року на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку(доходу) щомісяця, розмір яких є недостатнім для повноцінного забезпечення потреб дітей. Зазначає, що діти зареєстровані разом з нею та її батьками, які допомагають у вихованні доньок. Позивач вказує, що вимушена орендувати квартиру для себе та дітей, оскільки батько дітей не забезпечив їх житлом. Розмір щомісячної орендної плати складає 5500 грн, який збільшено та станом на травень складає 7500 грн. Також вона окремо оплачує комунальні послуги у розмірі 1500 грн щомісячно. Всі витрати по забезпеченню житлом дітей несе вона самостійно. Аліментів, які сплачує батько дітей на утримання останніх не вистачає. Так діти навчаються, тому потребують коштів на шкільне приладдя. Також діти відвідують волейбольну секцію. Більшість змагань проводилися за кошти батьків. Спортивний інвентар також купляється за кошти батьків. Позивач вказує, що усі додаткові витрати, які зумовлені відвідуванням дітьми секції по волейболу несе вона. Діти часто хворіють та витрати на їх лікування також сплачує позивач. Таким чином витрати для забезпечення повноцінного розвитку дітей достатньо великі, аліментів, які сплачує відповідач недостатньо, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, тому виникла потреба у зміні способу стягнення аліментів із частки від доходу на тверду форму у розмірі по 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач є працездатним та має змогу надавати аліменти у такому розмірі. Тому існує об`єктивна потреба у зміні способу стягнення аліментів. 12.06.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 28.06.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції, відповідач вказав, що від сплати аліментів, утримання та виховання дітей не ухиляється. Має постійне місце роботи та офіційну заробітну плату. З 08.02.2019 року перебуває у шлюбі, від якого має також дитину, 2018 року народження. У зв`язку з тим, що його дружина не працює, остання перебуває на його утриманні, а також він виховує та утримує дитину дружини від попереднього шлюбу 2007 р.н. Зазначив, що витрати, пов`язані з орендою житла, на які вказує позивач не відносяться до витрат на утримання дітей. Надані позивачем медичні документи не підтверджують факту хронічних хвороб дітей. Також позивачем не доведено факту оплати дітям відвідування секції по волейболу. Крім цього надані чеки на закупівлю товарів позивачем не доводять факту понесення витрат саме на дітей. Таким чином відсутні підстави для збільшення розміру сплачуваних аліментів. Вказав на те, що заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн є необгрунтованим з огляду із об`єму та складності виконаної роботи. В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позивач не повідомила суд про причини своєї неявки в судове засідання, у змісті позовної заяви вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, клопотань не подано. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд постановив про можливість розгляду справи по суті у відсутності позивача, оскільки її неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що\~ сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей : [PERSON] та [PERSON] , [INFO] /а.с.15,16/. Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2019 року у справі № 285/98/19 збільшено розмір аліментів, стягуваних за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області № 381/2753/16-ц від 21.07.2016 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дітьми повноліття/а.с.21-24/. Діти зареєстровані з позивачем в [ADDRESS] , де навчаються в місцевій школі, про що свідчить копія паспорта позивача, характеристика з місця навчання дітей/а.с.11-13,25,26/. Позивач посилається на те, що сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає для повноцінного утримання та розвитку дітей, оскільки останні потребують значних додаткових коштів на своє навчання, відвідування спортивної секції, на лікування, оскільки часто хворіють. Позивач вказала, що вимушена орендувати квартиру для себе та дітей за адресою: [ADDRESS] , орендна плата якої становить 7500 грн та комунальні послуги в розмірі 1500 грн. \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). \~Так,\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із наведеного, слід зазначити, що положення ст.192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч. 1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Сімейний кодекс\~України \~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини». З огляду на надані сторонами докази в обгрунтування своїх позицій, судом встановлено достатньо підстав, для зміни способу та розміру стягнення аліментів, зокрема з частки від доходів (заробітку) відповідача на тверду грошову суму. Так у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із навчанням та розвитком дітей. Разом з тим, суд не бере до уваги надані позивачем в якості доказів розміру понесених витрат на дітей: копію договору оренди житлового приміщення, оскільки фактичним та зареєстрованим місцем проживання та навчання дітей є смт Городниця, а не орендоване приміщення; копії медичних довідок про хвороби дітей, оскільки одні з них є давніми, від 2016 року, а інші не містять дати видачі та номеру. Надані позивачем копії чеків на купівлю товарів, суд бере до уваги частково, оскільки частина з них не доводить факту придбання товарів саме для дітей та в їх інтересах та потребах. Надана позивачем копія довідки тренера з волейболу також оцінюється судом критично, оскільки остання містить лише підпис тренера та не містить печатки, штампу, номеру. Надаючи оцінку доказам, поданими відповідачем, суд вказує, що такі обставини як перебування у шлюбі, наявність іншої дитини 2018 р.н. взято до уваги судом ще при ухваленні рішення від 21.03.2019 року. Одночасно при\~постановлені даного\~рішення суд\~зважає на\~ту обставину,\~що відповідач\~є здоровим,\~працездатним,\~працевлаштованим (про\~що надав\~довідку з\~основного місця\~роботи),\~отримуєрегулярний дохід, а тому має можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Тому, взявши також до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», враховуючи пріоритетність\~ інтересів дітей, \~на утримання\~яких стягуються\~аліменти, \~матеріальне становище\~позивача та \~відповідача,\~виходячи з\~принципів справедливості,\~ добросовісності та \~розумності, \~відповідності моральним\~ засадам суспільства,\~ суд доходить висновку про зміну способу стягнення аліментів на тверду грошову суму у розмірі 3500 грн, але не менше ніж\~ 50\~відсотків прожиткового \~мінімуму для \~дитини відповідного\~віку, \~що буде \~відповідати \~як інтересам дітей, так і матеріальному становищу платника аліментів. Саме такий розмір буде справедливим та відповідати рівності обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зможе в повній мірі забезпечити належні умови їх утримання та проживання. Таким чином задовольняючи позов частково, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 5000 грн щомісячно та відповідність такої суми аліментів реальним потребам дітей.\~ У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/. Разом з тим, з огляду на зміст позовної заяви, суд роз`яснює, що вимога про додаткові витрати на дитину вирішується відповідно до вимог ст. 185 СК України, за якою той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду. Вирішуючи питання судових витрат, судом встановлено наступне. Так, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», Отже, взявши до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. \~ \~ \~ \~Щодо вирішення питання компенсації витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано: копію договору про надання юридичних послуг N 0705202409 від 07.05.2024 року; копію акту приймання- передачі від 07.05.2024 року. \~ \~ \~ \~Встановлено, що згідно договору № 0705202409 від 07.05.2024 року юридичні послуги позивачу надавало Товариство з обмеженою відповідальністю АМАДЕО ПРАВО в особі [PERSON] , яка діє на підставі довіреності. \~ \~ \~ \~Положеннями статті 59 Конституції України\~\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України\~ судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої\~статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята\~). \~ \~ \~ \~За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 131-2 Конституції України\~длястатті 135\~ЦПК України надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. \~ \~ \~ \~Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. \~ \~ \~ \~Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до пункту 5 частини шостої\~статті 19 ЦПК України\~для цілей цього\~Кодексу\~малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини другої\~статті 60 ЦПК України\~під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у\~статті 61 цього Кодексу. Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття "надання професійної правничої допомоги" не тотожне поняттю "представництво особи в суді". Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до\~Конституції України\~(щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. N 1013) вимогам статей\~157\~і\~158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року N 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої\~статті 141 ЦПК України. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19( провадження № 14-44цс21) Також Верховний Суд у\~постанові від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц\~вказав, що до судових витрат на\~професійну правничу допомогу\~віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така\~допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір\~про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Оскільки юридичні послуги позивачу надані ТОВ АМАДЕО ПРАВО, тобто не адвокатом, адвокатським бюро чи об`єднанням, тому такі витрати на юридичні послуги не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої\~статті 141 ЦПК України. За таких обставин, суд відмовляє в компенсації позивачу понесених ним витрат на юридичні послуги у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: partial