Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 вересня 2020 року Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що складено відповідний актовий запис № 116. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони по різному розуміють та виконують свої подружні права та обов`язки, через це між ними склалися неприязні відносини. Сторони мають різні погляди на важливі життєві відносини, спільне господарство майже не ведуть, подальше сумісне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Час на примирення просить не надавати. Ухвалою суду від 21 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 червня 2024 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Зазначив, що наразі перебуває на\~військовій службі у складі Збройних Сил України, проходить службу у зоні\~бойових дій, у подальшому планує пов`язати\~своє життя\~з військовою\~службою. Повідомив,\~що спір між сторонами щодо того з ким із батьків буде проживати син відсутній. Вказав, що збереження сімейних стосунків з відповідачем неможливе. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечила, просила суд надати строк для примирення тривалістю шість місяців. Позивач проти надання строку для примирення категорично заперечив, вказав, що з часу звернення його до суду з позовом примирення не настало та неможливе, наполягав на розірванні шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 08 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб, про що Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), складено відповідний актовий запис №116, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 2020 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2021 року. У судовому засіданні сторони вказали про відсутність між ними спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Примушування до перебування у шлюбі одного з подружжя, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, підтвердив стійке бажання розлучитися і не мати сімейних стосунків із відповідачем, з травня 2024 року сторони не примирились, Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін не є тимчасовим явищем, враховуючи категоричну позицію позивача щодо неможливості збереження сім`ї, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечите інтересам позивача, суд не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення та вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved