Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

МТСБУ в порядку ст.1191 ЦК України звернулось із позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення коштів в розмірі\~6 886,16 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 30.12.2021 року о 10:00 год. в м. Одеса по вул. Бугаївська, 21 В, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN номерний знак [NUMBER] допустив зіткнення із транспортним засобом марки CHEVROLET номерний знак [NUMBER] . 31.01.2022 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/1358/22 відповідач визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП автомобіль\~CHEVROLET державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. За свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником пошкодженого автомобілю є [PERSON] . Розмір майнової\~шкоди визначений\~звітом ТОВ «АВТО ОДЕКС» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом Державного майна України № 957/21 від 30.12.2021 р.) №26-01/22 від 26.01.2022 \~року та становить 7 107,28 грн. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в добровільному порядку шкоду, заподіяну власнику спірного автомобілю не відшкодував. МТСБУ за заявою [PERSON] від\~11.01.2022 \~року здійснило виплату останньому страхового відшкодування. Оскільки відповідачем в добровільному порядку вказані витрати не компенсовані, позивач просив присудити на його користь вищевказані кошти за рішенням суду. Окрім задоволення позовних вимог, позивач вважав можливим присудження на свою користь : -витрат за послуги експерта у розмірі 1 462,94 грн. - судового збору 3\~028 грн. -витрат на\~правничу допомогу\~у розмірі\~20\~000\~грн.\~ Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідач скористався процесуальним правом на відзив, позов не визнав. Так останній стверджував, що має статус учасника бойових, тому не належить до категорії громадян України, вказаних у п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та звільняється від відшкодування шкоди. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 30.12.2021\~року в наслідок порушення відповідачем\~Правил дорожнього руху, затверджених ПКМ України 10.10.2001 року відбулась ДТП. Наслідком ДТП стало пошкодження\~транспортного засобу марки «CHEVROLET» державний номерний знак [NUMBER] . Власником пошкодженого автомобілю є [PERSON] . Право власності підтверджується свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі № №521/1358/22. Постанова суду набрала законної сили. На момент скоєння ДТП спірний автомобіль марки\~«VOLKSWAGEN» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідач в добровільному досудовому порядку шкоду, заподіяну [PERSON] не відшкодував. [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. На підставі наказу № 3/4033 від 26.05.2022 року \~МТСБУ в порядку п.п. «а» п.41.1\~ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~здійснило страхову виплату в розмірі\~6 86,16\~грн. Розмір майнової\~шкоди визначений\~звітом ТОВ «АВТО ОДЕКС» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом Державного майна України № 957/21 від 30.12.2021 р.) № 26-01/22 від 26.01.2022 року. Здійснення виплати позивачем підтверджується платіжними дорученням\~доручення № 820064 від 27.05.2022 року. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За п. 38.2.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього\~Закону. Зазначене узгоджується із\~статтею 1191 ЦК України, за якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). При вирішенні спору суд враховує, що в порядку ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України). Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам удового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Змагальна форма цивільного процесу визначає покладання тягаря доказування на самі сторони і зняття із суду обов`язку по збиранню доказів. Відповідно до статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема сприяти об`єктивному встановленню всіх обставин справи та не приховувати докази. Враховуючи викладене, суд не позбавлений права на застосування при вирішенні спору вимоги ч. 7 ст. 81, п.3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України. Так, в процесі вирішення спору судом оглянуті матеріали справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності № 521/1358/22. За наданою відповідачем копією посвідченням серії [NUMBER] останній з 2019 року є учасником бойових дій. Статтею 13 п. 13.1. Закону України № 1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виниклих правовідносин спірної ДТП) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. У Законі України «Про страхування» № 85/96-ВР встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини першої статті 7). Закон № 1961 є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом № 1961. Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт „г пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961). Так, у встановлених Законом № 1961 випадках Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів. У Законі № 1961 передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих. Для учасників бойових дій, що визначені законом, умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Згідно з рішенням Конституційного Суду№ 7-рп/2014від 23.12.2014 року (офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13) в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. З матеріалів справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності № 521/1358/22, вбачається, що власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN номерний знак [NUMBER] є не відповідач, а громадянин [PERSON] . Жодних доказів, на якій правовій підставі відповідач керував даним автомобілем в момент ДТП останнім суду в процесі розгляду справи не надано. Враховуючи викладене, відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану ним в результаті ДТП шкоду. Позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з забезпеченням доказів чи з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, сплачений позивачем (платіжна інструкція № 979235 від 04.03.2024 року) відповідає ставкам судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір» та підлягає присудженню на його користь в порядку статті 141 ЦПК України. Витрати за\~послуги за\~проведення експертизи\~ТОВ «АВТО\~ОДЕКС» в розмірі 1 462,94 грн. підтверджуються платіжною інструкцією № 819008 від 20.04.2022 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом в будь-якому розмірі, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Разом із тим, при стягненні правничої допомоги як судових витрат судом за судовим рішенням враховується ряд чинників, визначених процесуальним законом. Відповідно до ст.139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем наданий ордер серії ВН № 1337519. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає можливим присудження на користь позивача за судовим рішенням 3 000 грн. правничої допомоги.

Outcome: approved