Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2016 року. Поряд з тим, зазначив, що від шлюбу дітей не мають, і відповідачка не є вагітною, спільно нажитого майна також не мають, і йому роз`яснено позасудовий порядок розірвання шлюбу, однак написати спільну заяву в органах ДРАЦС відповідачка категорично відмовилася. Також зазначив, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними, яке з кожним роком спільного проживання стало очевидним, саме це стало основною причиною даного позову. Розходження поглядів на сімейні відносини та виконання сімейних обов`язків призводило до тривалих суперечок, що посилило взаємну неприязнь. З жовтня 2023 року вони припинили подружні відносини, втратили всі контакти і ніхто із них не проявляє ініціативи їх відновити. За цей період утвердився в думці, що вони випадкові люди, їхні відносини вичерпалися, вони втратили всі фізичні і духовні зв`язки між собою. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачкою, збереження шлюбу, суперечить його інтересам, в зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримала 05 червня 2024 року. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 жовтня 2016 року у Борщівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис № 155. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з жовтня 2023 року разом не проживають, не підтримують подружні відносини. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved