Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» (надалі АТ «Ідея Банк») звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 119233,04 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 16 вересня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір та страхування № Z62.00606.007005903. За умовами укладеного договору відповідач отримав кредит кошти в сумі 97878 грн, зі сплатою 15% річних, з поверненням коштів у термін визначений графіком щомісячних платежів. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу в розпорядження й користування кредитними коштами, що підтверджується меморіальним ордером. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 05 квітня 2024 року заборгованість за кредитом становить 119233,04 грн, яка складається: заборгованість за простроченим боргом - 72678,40 грн, прострочені проценти - 17796,11 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 28758,53 грн, яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] та судові витрати. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року справу прийнято до розгляду, призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження о 11.00 год 10 червня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У прохальній частині поданої позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки через засоби поштового зв'язку, направленням sms - повідомлення. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Проте повернута без вручення, за закінченням терміну зберігання. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 16 версеня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z62.00606.007005903. За умовами договору [PERSON] отримала в кредитні кошти 97878 грн зі сплатою 15 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Пунктом 3 кредитного договору визначено, що нанесення власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного багківського обслуговування фізичгних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному вебсайті банку: www.ideabank.ua. Банк, надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 85111,30 грн (п.1.7.1). А також, позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 12766,70 грн, згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до пункту 2 договору (п. 1.7.2). За текстом договору, Згідно з пунктом 4 договору сторони дійшли згоди про те, що в додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, доступно викладено детальний опис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором. Відповідно до паспорта споживчого кредиту, що є додатком № 1 до договору кредиту та страхування від 16 вересня 2020 року № Z62.00606.007005903, в інформації щодо реальної річної процентної та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначена процентна ставка - 15 % річних, плата за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту, згідно графіку в п. 5, загальні витрати за кредитом - 125669,75 грн, реальна річна відсоткова ставка - 78, 21 %, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за всеь сторок користування кредитом 223547,75 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 05 квітня 2024 року становить 119233,04 грн, яка складається: заборгованість за простроченим боргом - 72678,40 грн, прострочені проценти - 17796,11 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 28758,53 грн (а.с. 22). Позивачем АТ «Ідея Банк» надано меморіальні ордери від 16 вересня 2020 року про зарахування коштів на відповідні рахунки на виконання умов укладеного договору (а.с. 17). Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ідея Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З моменту підписання договору кредиту та страхування в порядку ч. 1 ст. 634 КЦ України між сторонами укладено договір шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (ДУБОФО). Отже, сторонами при укладенні договору обумовлено усі істотні умови кредитування. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З виписки по рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 04 квітня 2024 року прослідковується, що позичальнику видано кредитні кошти та проведені часткові оплати на виконання умов договору, останній платіж проведений 05 вересня 2022 року. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 605/196/16-ц, які згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Кредитний договір, укладений між сторонами, відповідачем не оспорюється, недійсним у судовому порядку не визнавався. Разом з тим, з розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Надалі, з вересня 2022 року відповідач не здійснює оплату щомісячних платежів, що призвело до виникнення наявної заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є правомірними та обґрунтованими. Від відповідача заперечень щодо розміру заборгованості не надходило. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 3028,00 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved