Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: - виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 2272 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 22.10.2021 року; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на проведення судово-генетичної експертизи. Позивач посилається в позові на те, що з 2016 по 2022 рік він зі своєю родиною мешкав в орендованій квартирі у м.Києві та працевлаштувався на роботу в службу таксі. На замовлення позивач інколи підвозив відповідачку на роботу, за таких обставин вони і познайомились. Приблизно у 2018-2021 роках позивач з відповідачкою перебував у близьких стосунках, однак разом не проживали. Про спосіб життя відповідачки йому відомо не було. У травні-червні 2021 року відповідачка повідомила про те, що вона вагітна і має великий термін вагітності, що перешкоджає її перериванню. Під час цих стосунків у відповідачки народилася дитина - [PERSON] . Відповідачка скориставшись довірою позивача до неї, вмовила його зазначити в свідоцтві про народження дитини батьком - [PERSON] . Оскільки, вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, походження дитини від батька визначалось відповідно до ч.1 ст.126 СК України, ними була подана заява відповідна заява до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Позивач має сумніви в тому, що він є батьком дитини у зв`язку з тим, що помітив несхожість дитини з ним, а на запитання відповідачка від відповіді ухилялася, при цьому впевнено говорила, що дитина позивача. Відносини позивача та відповідачки мали суто інтимний характер, час від часу зустрічалися без жодних зобов`язань, тому відповідачка мала всі можливості вільно спілкуватись та мати інтимні стосунки з іншими чоловіками. 25 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва, було ухвалено рішення по справі № 755/10478/22, про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач вважає, що у разі відсутності кровного споріднення з дитиною, має відбутися зміна обставин, яка вказує на необхідність звільнення позивача від сплати аліментів у справі № 755/10478/22, оскільки вказане рішення ґрунтувалось на положеннях ст.180 СК України, про те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв`язку з викладеним, просить задовольнити позов. 13 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 17 липня 2023 року з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, до суду надійшов відзив на позов за підписом відповідачки, з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. За змістом відзиву відповідач висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову, просила вирішити питання за цим позовом з урахуванням вказаних у відзиві доводів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року провадження по цивільній справі № 755/7470/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, було зупинено до проведення судово молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. 02 листопада 2023 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта № 103-186-2023 від 30.10.2023. 07 листопада 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва поновлено провадження у справі № 755/7470/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та призначено підготовче судове засідання. 14 лютого 2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, висновок експерта № 103-186-2023 від 30.10.2023 року долучено до матеріалів справи . 14 лютого 2023 року представник відповідача - адвокат Буркацький В.Л. у підготовчому засіданні заявив усне клопотання про витребування доказів, зокрема просив витребувати від Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а також належним чином завірену копію заяви батьків дитини чи одного з них про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] . 14 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва витребувано від Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а також належним чином засвідчену копію заяви батьків дитини чи одного з них про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , та всі документи, які були підставою для державної реєстрації народження дитини. 21 лютого 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві надійшла належним чином завірена копія актового запису про народження № 2272 від 22.10.2021 року та копія заяви про державну реєстрацію народження № 2248/21.6-52 від 22.10.2021 року складену відділом на [PERSON] . 12 березня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві повторно надійшла належним чином завірена копія актового запису про народження № 2272 від 22.10.2021 року та копія заяви про державну реєстрацію народження № 2248/21.6-52 від 22.10.2021 року складену відділом на [PERSON] . 14 березня 2024 року відповідачкою [PERSON] у судовому засіданні заявлено клопотання про виклик та допит в якості свідка - [PERSON] . 14 березня 2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, належним чином завірена копію актового запису про народження № 2272 від 22.10.2021 року та копію заяви про державну реєстрацію народження № 2248/21.6-52 від 22.10.2021 року складену відділом на [PERSON] , а також фотосвітлини у кількості 15 шт долучено до матеріалів справи Клопотання відповідачки про виклик та допит в якості свідка - [PERSON] задоволено 14 березня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. 20 березня 2024 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Буркацьким В.Л. подано до суду клопотання про визнання явки позивача до судового засідання обов`язковою . 22 березня 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Горпинкою С.М. подано до суду заяву про виклик свідка - [PERSON] та визнати поважною причину по якій не було подано заяву про виклик свідка у підготовчому судовому засіданні; клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання у справі [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства. 16 квітня 2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, копію квитанції на підтвердження понесених позивачем витрат на проведення судово молекулярно-генетичної експертизи долучено до матеріалів справи. Клопотання представника відповідача Буркацького В.Л. про визнання явки позивача обов`язковою задоволено. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що з 2016 по 2022 року він з [PERSON] перебували у близьких інтимних стосунках. Приблизно у травні - червні 2021 року відповідачка повідомила про свою вагітність. Відповідачка була обізнана, що позивач одружений. Позивач запропонував відповідачці перервати вагітність, але вже був великий термін вагітності. Який спосіб життя вела відповідачка йому невідомо. Він забирав дитину разом з відповідачкою з пологового будинку, а також дав згоду на запис його батьком у свідоцтві про народження дитини, оскільки відповідачка запевняла його, що батьком дитини є саме він. В момент реєстрації народження дитини він вважав, що батьком дитини є саме він. Після народження дитини вони ніколи не проживали разом, як одна сім`я. Позивач виїхав з міста Києва до міста Кіровоград. Час від часу після 24.02.2022 року він дитину бачив 1-2 рази, однак до цього бачив частіше. Коли у нього з`явились сумніви у тому, що він є біологічним батьком дитини, він запропонував відповідачці провести генетичну експертизу, однак вона відмовила та подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів. Позовні вимоги підтримував та просив задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Горпинко С.М. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримував та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні зазначила, про те, що інформацію, яку позивач вказав у позовній заяві є суцільною брехнею, жоден факт не відповідає дійсності. До того, як відповідачка подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів з позивача, він вважав себе батьком [PERSON] , забезпечував дитину усім необхідним та сумнівів у своєму батьківстві не мав. Висновок судової молекулярно-генетичної експертизи відповідачка вважає купленим позивачем. Сумнівів про те, що позивач є батьком дитини у неї немає, через те, що стосунки інтимного характеру вона мала тільки з позивачем. Також, позивачка звертала увагу суду на те, що позивач свідомо надав згоду на запис його батьком у свідоцтві про народження дитини [PERSON] . Просила суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши усіх сторін по справі, врахувавши покази свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] відповідачка народила дитину, доньку [PERSON] , про що здійснено актовий запис про народження № 2272 від 22 жовтня 2021 року, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відомості про батька: [PERSON] , [INFO] ; підстава запису відомостей про батька: спільна заява батьків про визнання батьківства від 22 жовтня 2021 року. 25 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва було ухвалено рішення по справі № 755/10478/22, про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, а також стягнуто із [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. 22 березня 2023 року постановою Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Страмко Іриною Михайлівною, відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 755/10478/22, виданого 09.03.2023 року. Під час моніторингу сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, суду стало відомо, що 15.11.2023 року постановою Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року у даній справі залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду позивач посилається на обґрунтовані сумніви його батьківства відносно дитини [PERSON] . Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Статтею 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною 1 ст.126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації N 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. За клопотанням позивача було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. З експертного висновку №103-186-2023 від 30.10.2024 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, стало відомо, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , народженої [PERSON] , виключається. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.90 Цивільного процесуального кодексу України) Для доведення обставин у справі відповідачем заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] , який є не вітчимом відповідачки, у судовому засіданні пояснив, що знав [PERSON] , як порядну людину. Протягом 5 років був свідком їхніх відносин. Влаштував позивача на роботу, вони відпочивали разом у них на дачі. Коли [PERSON] завагітніла, позивач проявив до неї чудове відношення, возив в лікарню, цікавився, як і що вона їсть, купував продукти. Позивач з відповідачкою шукали квартиру, щоб жити окремо, потім вирішили, що спочатку коли народиться дитина відповідачці буде важко, і тому після народження дитини вони проживали у квартирі, де проживає відповідачка, її мати та він. В силу глави 3 ЦК України та статей 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених вимог, в тому числі і щодо способу захисту, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи те, що позивач заперечує своє біологічне батьківство дитини, тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною та те, що відповідачка ввела його в оману, висновок молекулярно-генетичної експертизи від №103-186-2023 від 30.10.2024 з якого вбачається, що біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] виключається, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та виключити з актового запису №2272 від 22 жовтня 2021 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відомості про батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. Відповідно до п.2.16.4., п.2.1.6 Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу. Згідно із ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать і витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК). Позивачем відповідно до квитанції № 0.0.3022861545.1 АТ КБ «ПриватБанк» від 30 травня 2023 року на рахунок ГУК у м.Києві /Дніпров.р-н /22030101 було сплачено судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривень 60 копійок), які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати за проведення експертизи в сумі 16302.00 грн. Згідно з квитанцій №0.0.3252594672.1 від 16.10.2023 року, [PERSON] за проведення експертизи судового експерта № 103-186-2023 від 30.10.2023 року, сплатив 16302,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та витрат, пов`язаних з проведенням судово-генетичної експертизи у розмірі 16 302 (шістнадцять тисяч триста дві) гривні 00 копійок.

Outcome: approved