Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання, як жінки, з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбних відносинах з 15 вересня 2015 року по 21.12.2022. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того відповідач ухиляється від утримання позивачки, враховуючи те, що малолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач не має достатнього матеріального забезпечення на утримання себе та їхньої дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить винести заочне рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2022, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Сторони від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 12.02.2016, [NUMBER] від 01.12.2020, [NUMBER] від 27.06.2023. Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.05.2022. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували неможливість надавати матеріальну допомогу дружині. Згідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 20 травня 2024 року. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи зі змісту ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved