Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

У травні 2024 року адвокат Гузєв Ігор Григорович в інтересах [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Херсонобленерго» (далі - АТ «Херсонобленерго», відповідач, підприємство) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві внаслідок нещасного випадку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що чоловік позивача - [PERSON] займав посаду електромонтера з обслуговування підстанції IV групи кваліфікації на підприємстві відповідача Акціонерного товариства «Херсонобленерго». [INFO] [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 02 лютого 2024 року. Під час проведення спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що видом події, що призвела до настання групового нещасного випадку, є ураження електричним струмом у разі наближення на недопустиму відстань до струмопровідних частин електроустановки, що перебувають під напругою, до лінії електропередачі та обірваних (оголених) проводів. До устаткування, експлуатація чого призвела до нещасного випадку, віднесено роз`єднувач РНДЗ-2-35-600 1979 року виготовлення, що єневід`ємним елементом обладнання ПС 35/10 кВ В.Олександрівська, та який в силу вимог законодавства відноситься до джерела підвищеної небезпеки. За наслідками проведеного розслідування нещасного випадку спеціальна комісія дійшла висновку, що особами, які порушили законодавство про охорону праці, окрім загиблого, є й майстер СПКЕМ АТ «Херсонобленерго, який порушив Правила безпечної експлуатації електроустановок, а саме п.6.1.8 «...Керівнику робіт слід постійно наглядати за членами бригади і усувати від роботи членів бригади, які порушують Правила…». Вина відповідача доведена Актом спеціального розслідування нещасного випадку. У зв`язку зі смертю чоловіка позивач відчуває моральні страждання, оскільки позбавлена можливості пізнавати підтримку, захист, їй прийшлося докладати додаткових зусиль для організації свого життя, навчатись самостійно виконувати чоловічу роботу. Оскільки смерть [PERSON] сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 605600,00 гривень. Ухвалою суду від 28 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача АТ «Херсонобленерго» 12 червня 2024 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, позивач мав стаж роботи на підприємстві відповідача та займав відповідальну посаду, проходив передбачені законодавством з охорони праці інструктажі з правил техніки безпеки, тому мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, та сам допустив порушення, що призвели до негативних наслідків. Позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, а також наявність вини відповідача у виникненні смертельної травми. Окрім того, просили врахувати ту обставину, що АТ «Херсонобленерго» є стратегічним підприємством (забезпечує електричною енергією Херсонську область), що здійснює свою діяльність на територіях де проводяться активні бойові дії та діяльність якого направлена на організацію життєдіяльності на території деокупованої частини Херсонської області, а саме забезпечення електричною енергією підрозділів ЗСУ (що відновлюють територіальну цілісність держави та здійснюють захист нашої країни), державних органів, населення, тощо, що відбувається під постійними обстрілами та постійною нестачею обігових коштів у зв`язку із зменшенням обсягу надання послуг (пошкодження мереж, ви`їзд 70 відсотків населення, припинення діяльності суб`єктів господарювання, тощо) та збитковістю діяльності Товариства. Тому вилучення коштів із господарської діяльності відповідача призведе до погіршення якості надання послуг, а саме своєчасності відновлення зруйнованих мереж, а отже й можливості забезпечення діяльності державних органів та ЗСУ, що в свою чергу можу вплинути на обороноздатність держави. Відповіді на відзив до суду не надходило. На підставі ухвали суду від 27 червня 2024 року клопотання представника АТ «Херсонобленерго» про розгляд справи у порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 8) [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Херсонобленерго», займаючи посаду електромонтера з обслуговування підстанції IV групи кваліфікації з 18.02.2021 року, що підтверджується копією довідки інспектора з кадрів АТ «Херсонобленерго» № 12/04-85 від 06 травня 2024 року. (а с.26) [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у віці 35 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 9) Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02 лютого 2024 року о 09 год. 39 хв. на АТ «Херсонобленерго», від 18.04.2024 (форми Н-1/П) встановлено, що нещасний випадок, що стався з електромонтером з обслуговування підстанції IV групи кваліфікації вважається пов`язаним з виробництвом (підпункт 7.2. пункту 7 висновку комісії). (а. с. 24) В пункті 5 вказаного Акту зазначені причини нещасного випадку, а саме: порушення Правил безпечної експлуатації електроустановок: пункт 6.1.8 «…Керівнику робіт слід постійно наглядати за членами бригади і усувати від роботи членів бригади, які порушують Правила...»; пункт 5.1.3 «Забороняється в електроустановках наближення людей, механізмів та вантажопідіймальних машин до неогороджених струмовідних частин, що перебувають під напругою, на відстань, меншу за зазначену в таблиці 5.1»; пункт 5.2.2 «Забороняється самовільне проведення робіт, а також розширення робочих місць та обсягу завдання, визначених нарядом або розпорядженням»; пункт 6.5.1 «Працівники, які не беруть участь в підготовці робочого місця, повинні перебувати за межами електроустановки». Вказані порушення призвели до ураження електричним струмом у разі наближення на недопустиму відстань до струмопровідних частин електроустановки, що перебувають під напругою, до лінії електропередачі та обірваних (оголених) проводів. (а. с.22) Також у пункті 8 Акта встановлено осіб, які винні в настанні нещасного випадку. Так, окрім інших, винним зазначено [PERSON] (а.с. 24) До суду надано лікарське свідоцтво про смерть №281 від 05 лютого 2024 року, з якого вбачається, що смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, причиною смерті є термічні опіки голови, тулубу, кінцівок. (а.с. 10-11) Також представником відповідача до суду були надані матеріали розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 02 лютого 2024 року, зокрема, копії пояснювальних записок свідків нещасного випадку та актів про розслідування інших нещасних випадків, особової картки та робочої інструкції працівника АТ «Херсонобленерго`Радченко О.В., документів на підтвердження знищення (пошкодження) майна підприємства під час окупації та деокупації Херсонської області та відомостей про рух коштів на підприємстві. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено, що державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України, підприємство мало створити потерпілому та іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були би неможливим. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Так, установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Так, обставин непереборної сили або умислу потерпілого із матеріалів справи не встановлено. Чоловік позивача загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача. Висновком комісії, викладеному у Акті про розслідування нещасного випадку, встановлено, що вказаний випадок пов`язаний з виробництвом та зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю. Водночас, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку зі смертю її чоловіка [PERSON] на підприємстві відповідача підтверджується матеріалами справи. Позивач, втративши свого чоловіка, рідну людину, опору в житті, що має безповоротну дію, зазнала душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, яка втратила моральну та матеріальну підтримку близької людини. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка, на переконання суду, не потрібно доводити за допомогою спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий [PERSON] , тим самим порушив ч. 2 ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», що встановлюють цей обов`язок, що й стало причиною смерті останнього, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - чоловіка позивача, який не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач АТ «Херсонобленерго» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу як дружині померлого [PERSON] . Частиною 3 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Відповідно до роз`яснень від 31.03.1995 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. За ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж заявлених позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків для позивача, глибини моральних страждань у зв`язку з тим, що позивач втратила близьку людину, залишилася без моральної підтримки, з урахуванням ступеня вини відповідача у недотриманні положень з охорони праці, що призвели до смертельного нещасного випадку, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, окрім того, суд приймає до уваги доводи позивача про економічний стан підприємства у зв`язку повномасштабним вторгнення РФ, та вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою чоловіка та зміною звичного ритму життя, буде відшкодування відповідачем моральної шкоди у розмірі 250000,00 гривень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2500,00 гривень.

Outcome: partial