Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 07.08.1982 вони зареєстрували шлюб, від якого у них є одна спільна дитина, що досягла повноліття. Вказала, що сімейне життя не склалось. Більше 5 років проживають окремо, їхня сім`я розпалась, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Примирення неможливе. Тому просить розірвати шлюб. 07.06.2024 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. 13.06.2024 відповідач подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із ч.5\~ст.279\~ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1982, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №14 (а.с.3). Від спільного подружнього життя у сторін є повнолітня дитина. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Виходячи з\~обставин справи,\~ умов\~проживання сторін\~та взаємовідносин\~у шлюбі,\~небажання позивача\~продовжувати шлюб,\~суд приходить\~до висновку,\~що сім`я\~сторін \~поновлена бути\~не може,\~а тому\~ шлюб між ними слід розірвати. Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved