Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

У листопаді\~2023\~року [PERSON] \~та [PERSON] звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною заявою, в якій просила продовжити строк дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року у справі № 201/1079/21 про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] та встановлення над нею опіки. В обґрунтування поданої заяви заявники зазначили, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року у справі № 201/1079/21 було визнано недієздатною [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікунами її матір [PERSON] , [INFO] , та її бабусю [PERSON] , [INFO] . Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено у два роки з наступного дня після дня набрання рішенням суду законної сили. Судове рішення набрало законної сили 14 лютого 2022 року. Стан [PERSON] не покращився, вона і надалі потребує опіки. У зв`зку із викладеним, заявники звернулись до суду із вказаною заявою. Заявники надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, просили заяву задовольнити. Представник органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року у справі № 201/1079/21 було визнано недієздатною [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікунами її матір [PERSON] , [INFO] , та її бабусю [PERSON] , [INFO] . Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено у два роки з наступного дня після дня набрання рішенням суду законної сили. Судове рішення набрало законної сили 14 лютого 2022 року. Заявники просять продовжити строк дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року у справі № 201/1079/21. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008)), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки. Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта № 180 від 08 травня 2024 року вбачається, що [PERSON] виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості. За своїм психічним станом іспитована в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Отже, оскільки судом встановлено обставини, які свідчать про продовження психічного розладу [PERSON] , внаслідок якого вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується відповідним висновком, заяву [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити та продовжити строк дії рішення на два роки. Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved