Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Адвокат Самозван К.А., яка діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернулась до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Перша криворізька державна нотаріальні контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану позовну заяву було передано за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 04 жовтня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] . Проте у вказаному договорі прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] » замість вірного - [PERSON] . На підставі переліченого просить суд встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом 7-ої Криворізької державної нотаріальної контори 04 жовтня 1995 року, зареєстрований в реєстрі №І-5015. Від представника заявника надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, а також без участі заявниці. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не з`явився, за невідомих суду причин. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2 ст.315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 березня 1958 року, яке заповнено російською мовою вбачається, що « [PERSON] » народилась [INFO] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 липня 1976 року, яке заповнено російською мовою вбачається, що « [PERSON] » та « [PERSON] » уклали шлюб 22 липня 1976 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що він виданий на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] . З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 01 грудня 2011 року Нововоронцовською МДПІ, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , \~\~одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . З копії договору посвідченого 04 жовтня 1995 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру, жилою площею 29,8 кв.м., загальною корисною площею 53,8 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , та розташована на першому поверсі 9-ти поверхового жилого будинку А-9. Вказаний договір зареєстрований в реєстрі за № І-5015. Проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом 7-ої Криворізької державної нотаріальної контори 04 жовтня 1995 року, зареєстрований в реєстрі №І-5015, належить [PERSON] . При цьому наявність помилки при написанні анкетних даних [PERSON] у вказаному договорі позбавляє її можливості реалізувати своє право на розпорядження майном, та виправити помилку на даний час неможливо. При цьому суд зазначає, що в силу вимог п. 6 ч. 1; ч. 2 ст.315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори 04 жовтня 1995 року, зареєстрований в реєстрі №І-5015. На підставі переліченого суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви.

Outcome: approved