Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

В наведеній вище справі представник позивача [PERSON] , опікуном (законним представником) якої є [PERSON] , звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення і стягнення з відповідача [PERSON] у відшкодування, судових витрат на професійну правничу допомогу 8000 грн., судових витрат на проведення судової експертизи 5000 грн. Заява мотивована тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області при ухваленні рішення від 07.02.2024 не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката., несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє опікун [PERSON] , під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції користувався правовою допомогою адвоката Чернілевської Р.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 11.04.2023 р. На виконання вимог договору про надання правової допомоги від 11.04.2023 р. позивачем за супровід справи в суді першої інстанції були понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2024, що містить перелік наданих адвокатом послуг, жодних претензій щодо наданої правової допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції сторони одна до одної не мають. Оплата вказаних в акті виконаних робіт послуг була проведена відповідачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що ним було подано достатньо доказів, що підтверджують співрозмірність заявлених витрат на правову допомогу з наданими їй юридичними послугами адвоката, отже її вимоги про розподіл судових витрат є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Також у цій справі було проведено судову експертизу, оплата вартості якої становить 5000 грн. було здійснено позивачем, що підтверджується квитанцією від 17.10.2023 р. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення в справі. Належним чином повідомлена відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Розглянувши заяву представника позивача, суд дійшов висновку про її задоволення і ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та за проведення судової експертизи. Після ухвалення рішення відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача подані документи на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме копію договору про надання правової допомоги б/н від 11.04.2023 р., акт виконаних робіт від 07.02.2024 р., квитанція до прибуткового касового ордеру №02-02/24 від 07.02.2024 р.. квитанція про оплату судової експертизи від 17.10.2023 р. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє опікун [PERSON] , під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції користувався правовою допомогою адвоката Чернілевської Р.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 11.04.2023 р. На виконання вимог договору про надання правової допомоги від 11.04.2023 р. позивачем за супровід справи в суді першої інстанції були понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 07.02.2024, що містить перелік наданих адвокатом послуг, жодних претензій щодо наданої правової допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції сторони одна до одної не мають. Оплата вказаних в акті виконаних робіт послуг була проведена відповідачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Позивач подала достатньо доказів, що підтверджують співрозмірність заявлених витрат на правову допомогу з наданими їй юридичними послугами адвоката, отже її вимоги про розподіл судових витрат є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Також у цій справі було проведено судову експертизу, оплата вартості якої становить 5000 грн. було здійснено позивачем, що підтверджується квитанцією від 17.10.2023 р. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно підлягає стягненню вартість за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення. Додаткове рішення суду це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 зазначив, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved