Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] 26.03.2024 звернулась в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на майно, а саме земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту ЯА №335434 від 20.04.2005. З метою прийняття спадщини, позивачка звернулася до нотаріуса, проте листом від 11.10.2023 №586/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, з тих підстав, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07.12.2023 у задоволенні позову [PERSON] до Городоцької міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. За вимогами ст. 373 Цивільного кодексу України, ст.\~81\~Земельного кодексу\~України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. За положеннями ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До спадкової маси після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.2784 гектари, що розташована на території Добрянської сільської ради Львівського (Городоцького) району Львівської області, право власності підтверджується Державним актом серії ЯА №335434 від 20.04.2005, а також земельна ділянка на території с. Добряни площею 1,68 в умовних кадастрових одиницях згідно Сертифікату Серії ЛВ №0096187 від 28.11.2002, що належав батькові позивачки - [PERSON] , яке фактично прийняла але не оформила [PERSON] , оскільки у відповідності до довідки від 15.10.2023 №366 проживала з батьком та була зареєстрована на момент смерті, а відтак вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] до 01.01.2004, допускає фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Окрім того після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №64/2006 у державного нотаріуса, де [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Однак, при вивченні і підготовці матеріалів справи встановлено, що сертифікат ЛВ №0096187 виданий на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті, а саме [INFO] . Саме право [PERSON] виникло за його життя, оскільки своєю працею він набув це право і був включений до списку осіб, що включені для розрахунку середньої земельної частки, де згодом на підставі Розпорядження голови РДА від 22.07.1996 №589 видано сертифікат на право на земельну частку. [PERSON] у відповідності до законодавства набув право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання був живим та працював, а саме оформлення відбулося уже після смерті останнього. Таким чином, оскільки [PERSON] при житті набула та володіла земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.2784 гектари, що розташована на території Добрянської сільської ради Львівського (Городоцького) району Львівської області, та прийняла але не оформила спадщину після смерті [PERSON] , а саме земельну ділянку на території с. Добряни розміром 1,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, а відтак правомірно, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, інші спадкоємці, які б претендували на це спадкове майно, відсутні, спору щодо вказаного майна немає, в інший спосіб, як звернутись до суду, позивачка оформити спадщину не може, просила позов задоволити. В судове засідання позивачка не з`явилась, 05.06.2024 її представник подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 10.04.2024 міський голова подав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.27). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [PERSON] , як видно із копії свідоцтва про народження та шлюб, народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] , [INFO] вона уклала шлюб із [PERSON] і після одруження їй присвоєно прізвище [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту ЯА №335434 від 20.04.2005. З метою прийняття спадщини, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, проте листом від 11.10.2023 №586/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва на прийняття спадщини, з тих підстав, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, що передбачений ст. 1270 ЦК України. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07.12.2023, яке набрало законної сили 09.01.2024, у задоволенні позову [PERSON] до Городоцької міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено (справа № 441/2593/23). За вимогами ст. 373 Цивільного кодексу України, ст.\~81\~Земельного кодексу\~України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. За положеннями ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До спадкової маси після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.2784 гектари, що розташована на території Добрянської сільської ради Львівського (Городоцького) району Львівської області, право власності підтверджується Державним актом серії ЯА №335434 від 20.04.2005, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.450.00375, а також земельна ділянка на території с. Добряни, площею 1,68 в умовних кадастрових одиницях згідно Сертифікату Серії ЛВ №0096187 від 28.11.2002, що належав [PERSON] , яке фактично прийняла але не оформила [PERSON] , оскільки у відповідності до довідки від 15.10.2023 року №366 проживала з спадкодавцем та була зареєстрована на момент смерті, а відтак вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Із копії сертифікату ЛВ №0096187 видно, що такий виданий 28.11.2002 на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , тобто після його смерті. Саме право [PERSON] виникло за його життя, оскільки своєю працею він набув це право і був включений до списку осіб, що включені для розрахунку середньої земельної частки і на підставі Розпорядження голови РДА від 22.07.1996 №589 видано сертифікат на право на земельну частку. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має правобезпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового абомайнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261\~ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Таким чином, оскільки [PERSON] при житті набула та володіла земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.2784 гектари, що розташована на території Добрянської сільської ради Львівського (Городоцького) району Львівської області, але не оформила спадщину після смерті [PERSON] , а саме земельну ділянку на території с. Добряни розміром 1,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, відтак правомірно, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, інші спадкоємці, які б претендували на це спадкове майно, відсутні, спору щодо вказаного майна немає, а тому суд вважає, що є підстави до задоволення позову.

Outcome: approved