Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), який було накладено Постановою державного виконавця, В-11, АА №648060, 21.12.2009, Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ (на теперішній час Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.12.2009 року 19:20:32 державним реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України за реєстраційним номером 9367585. Вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на підставі Договору купівлі продажу від 01.12.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Куценко О.І., р. 6-1402. Інша частина квартири належить її сину [PERSON] . Маючи намір подарувати свою частину вказаної квартири сину, позивач звернулася до нотаріуса, де їй було повідомлено, що на її частку у вказаній квартирі накладений арешт Постановою державного виконавця В-11, АА №648060, 21.12.2009, Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції (Код: 35048821, 65065, Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1). На підставі цієї постанови обтяження було зареєстровано 21.12.2009 року 19:20:32 державним реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером 9367585. Будь яких документів від державного виконавця Краснова О.Ю. не отримувала і про існування будь яких відносно неї виконавчих проваджень та обтяжень їй не було відомо. Звернувшись до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з майна від 06.10.2023 року отримала відповідь. У відповіді відповідача від 25.10.2023 року за №127074 зазначено, що у 2009 році на примусовому виконанні у Першому Київському ВДВС ОМУЮ у відношенні неї перебувало декілька виконавчих проваджень. Встановити, по якому саме виконавчому провадженню, яке перебувало на виконанні у Першому Київському ВДВС ОМУЮ у 2009 році в ході проведення виконавчих дій по якому була винесена: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №648060 від 21.12.2009, якою накладено арешт на майно [PERSON] , не представляється можливим, оскільки виконавчі провадження за 2009 рік знищені, у зв`язку зі спливом строку зберігання, передбаченого законодавством, тому зняття арешту з належної позивачу частки квартири можливо лише в судовому порядку. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 10.11.2023 року за параметрами «фізична особа [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] » інформація відсутня. Від начальника відділу Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахи В. до суду надійшов відзив на позовну заву, в якій він просить у задоволені позовної заяви відмовити. При цьому зазначає, що відомості відносно сплати боргів виконавчого збору та витрат виконавчого провадження боржником [PERSON] відсутні. Рішення (відносно накладення арешту та неможливості зняття арешту) були прийняті державним виконавцем відповідно до Закону та в межах повноважень, тому є правомірними та скасуванню не підлягають. Позивачка [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позовних вимог та вказала, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явився, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на підставі Договору купівлі продажу від 01.12.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Куценко О.І., р. 6-1402. Інша частина квартири належить її сину [PERSON] . Маючи намір подарувати свою частину вказаної квартири сину, позивач звернулася до нотаріуса, де їй було повідомлено, що на її частку у вказаній квартирі накладений арешт Постановою державного виконавця В-11, АА №648060, 21.12.2009, Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції (Код: 35048821, 65065, Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1). На підставі цієї постанови обтяження було зареєстровано 21.12.2009 року 19:20:32 державним реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером 9367585. Звернувшись до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з майна від 06.10.2023 року отримала відповідь. У відповіді відповідача від 25.10.2023 року за №127074 зазначено, що у 2009 році на примусовому виконанні у Першому Київському ВДВС ОМУЮ у відношенні неї перебувало декілька виконавчих проваджень. Встановити, по якому саме виконавчому провадженню, яке перебувало на виконанні у Першому Київському ВДВС ОМУЮ у 2009 році в ході проведення виконавчих дій по якому була винесена: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №648060 від 21.12.2009, якою накладено арешт на майно [PERSON] , не представляється можливим, оскільки виконавчі провадження за 2009 рік знищені, у зв`язку зі спливом строку зберігання, передбаченого законодавством, тому зняття арешту з належної позивачу частки квартири можливо лише в судовому порядку. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 10.11.2023 року за параметрами «фізична особа [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] » інформація відсутня. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, тому вказаними арештами порушуються права позивача, як власника належного йому майна на розпорядження цим майном. На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved