Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

06 березня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачами коштів по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] , у них виникла заборгованість, яка із врахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних від суми боргу, складає 54 105,21 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/4850/24 між суддями від 07 березня 2024 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. 18 березня 2024 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою суду від 19 березня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 27 березня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 28 березня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 11 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачі зазначили, що у квартирі по якій виникла заборгованість за постачання гарячої води та теплової енергії, довгий час ніхто не проживав, власники лише інколи навідувалися до оселі, а тому нарахування розміру заборгованості, зокрема, з постачання гарячої води є неналежними. Відповідачі неодноразово зверталися до ТОВ «Євро-Реконструкція» із вимогою зробити перерахунок, однак, перерахунки позивачем так і не здійснювалися аж до квітня 2024 року. Відповідачі зазначають, що 02 лютого 2022 року було здійснено повірку лічильника гарячого водопостачання з послугою передачі актів постачальнику, але, як вважають відповідачі, передача актів так і не здійснилася у зв`язку із початком війни. Відповідачі просили суд уповноважити позивача здійснити перерахунок за послуги з постачання гарячої води, а також заперечували щодо стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних. 22 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що відповідачами не здійснювалася передача показників лічильника, а таким чином позивачем здійснювалося нарахування за послуги з постачання гарячої води за нормою споживання. Позивач зазначив, що у січні 2024 року було здійснено перерахунок заборгованості, та станом на квітень 2024 року за адресою відповідачів нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснюються за фактичними показниками індивідуального засобу обліку гарячої води. Окрім того, позивач зазначає, що відповідачами було здійснено сплату коштів за послуги із постачання гарячої води у розмірі 29 719, 21 грн та з постачання теплової енергії у розмірі 7335,84 грн, таким чином позивач просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідачі основної суми боргу та стягнути солідарно із відповідачі інфляційну складову боргу у розмірі 13 804, 91 грн та 3% річних у розмірі 3812,87 грн, а також суму сплаченого судового збору. 15 травня 2024 року до суду від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вони зазначили, що 3% річних та інфляційну складову боргу, які наразі позивач просить суд стягнути із відповідачів нараховані невірно, оскільки вони вираховувалися від суми боргу, у яку так і не було включено перерахунок. Загалом відповідачі просили суд зобов`язати ТОВ «Євро-Реконструкція» повернути переплачені ними кошти за надані послуги, також заперечували щодо стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних. 29 травня 2024 року до суду від позивача ТОВ «Євро-реконструкція» надійшли письмові пояснення, у якихвін посилався на те, що станом на день подачі позову до суду відповідачами не було здійснено заходів з погашення заборгованості, тільки після відкриття провадження у справі ними було сплачено кошти у розмірі 37 055,05 грн, а тому 3% річних від наявного боргу, який був накопичений відповідачами, та інфляційна складова боргу мають також бути сплачені відповідачами. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі № 47 даного будинку та є споживачами зазначених послуг. Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі у період з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з грудня 2017 року за отримані послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого у відповідачів станом на 01 лютого 2024 року утворилась заборгованість: 6768,22 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення та 29 719,21 грн. заборгованість за послуги з постачання гарячої води, що разом становить 36 487, 43 грн. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачами послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення станом на 01 лютого 2024 року становить 6768,22 грн, а заборгованість за послуги з постачання гарячої води - 29 719,21 грн. Як зазначив у відповіді на відзив позивача, відповідачами було здійснено оплату за послуги з постачання гарячої води на суму 29 719,21 грн та за послуги з постачання теплової енергії на суму 7 335,84 грн, на підтвердженян чого надав суду відповідну виписку, та у зв`язку з цим просив суд закрити провадження в частині стягнення основної суми заборгованості, та просив стягнути із відповідачів 13 804, 91 грн та 3% річних у розмірі 3812,87 грн, а також суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 24 червня 2024 року судом було закрито провадження у справі в частині вимог щодо стягнення суми основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Поряд з цим, відповідачі заперечували проти стягнення з них 3% річних та інфляційних втрат та просили суд в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити. Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п.18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, відтак, особи, що є співвласниками квартири, несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. При цьому, відповідно до статті 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. З матеріалів справи вбачається, що позивачем суду на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, надано належні та допустимі докази, зокрема, докази надання ним, як постачальником, відповідачам, як споживачам, послуг по гарячому водопостачанню та централізованому опаленню, докази споживання цих послуг відповідачами, а також докази неналежного виконання відповідачами обов`язку по оплаті за надані їм послуги, внаслідок чого у них виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 36487,43 грн. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку до відповіді на відзив, а також роздруківки з особового рахунку, долученого відповідачами до відзиву, відповідачі 16 березня 2024 року здійснили оплату послуг за постачання теплової енергії, включаючи суму заборгованості у розмір 6768,22 грн та 30 березня 2024 року заборгованість з постачання гарячої води у розмірі 29719,21 грн. Тобто відповідачі після звернення із позовом до суду (6 березня 2024 року) сплатила наявну у них заборгованість по вказаним послугам. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. "За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України" (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). "З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми" (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц). Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачами неналежним чином виконувався обов`язок по своєчасній оплаті наданих їм позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась заборгованість, вимога позивача про стягнення нарахованих на суму боргу індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню. При цьому, та обставини, що відповідачами була погашена заборгованість по наданим їм послугам не виключає можливість стягнення з них нарахованих на цю суму позивачем індексу інфляції та трьох процентів річних, оскільки вищевказана заборгованість була погашена відповідачами вже після звернення позивача до суду з даним позовом, а інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, відтак, ці кошти підлягають до стягнення з відповідачів, зважаючи на доведеність факту порушення ними обов`язку по сплаті позивачу коштів за надані ним житлово-комунальні послуги, що по своїй суті є порушенням грошового зобов`язання, наслідком чого виступає можливість застосування частини другої статті 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачами. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з огляду на викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, з огляду на сплату відповідачами суми основного боргу після відкриття провадження у справі, у розмірі, визначеному позивачем, що фактично є визнанням позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 17617, 78 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, а також те, що борг відповідачами був сплачений після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00. На підставі викладеного,

Outcome: approved