Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що 21.11.2022 року о 14 год. 25 хв. автомобіль «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , рухаючись по вул. Чуднівській у м. Житомирі та виїхавши на зустрічну смугу, зіштовхнувся із транспортним засобом «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого останньому було завдано механічних пошкоджень. Автомобіль «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Під час ДТП власник транспортного засобу керував власним автомобілем. Постановою Богунського районного суду Житомирської області від 17 березня 2023 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме - у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT № 3435960 в момент ДТП було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ3435960 в АТ «СГ «ТАС»», ліміт відповідальності за яким за спричинену шкоду майну визначена в розмірі 160 000 грн. з розміром франшизи 0,00грн. 22.11.2022 року складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), в якому встановлено деталізований перелік пошкоджень транспортного засобу «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] . Огляд проводився в присутності [PERSON] та представника Страховика [PERSON] 24.11.2022 року позивач подав до відповідача повідомлення про ДТП, що сталася 21.11.2022 року, яке зареєстровано АТ «СГ «ТАС»» цього ж дня за вх. № 19938/47/2022/52. 06.12.2022 року позивачем подано відповідачу заяву про страхове відшкодування у розмірі 102 762,00 грн., яка зареєстрована AT СГ «ТАС»» цього ж дня за вх. № 130195. Дана заява складена на фірмовому бланку Відповідача та подана особисто, що безумовно свідчить про те, що Відповідач та Позивач погодили розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) у розмірі 102 762,00 грн. Відповідач не виплатив Позивачу страхове відшкодування, та не надав жодної письмової відповіді на заяву про його виплату. Відповідно до інформації з бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України станом на 20 та 21 листопада 2022року автомобіль «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності AT 3435960, що підтверджується роздруківками з бази даних МТСБУ. Крім того, присутність, представника Страховика [PERSON] 22.11.2022року при огляді пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача та складання ним акту огляду транспортного засобу, на думку позивача, свідчить про те, що автомобіль «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований і що на цю дату страховий поліс був дійсним. На адвокатський запит МТСБУ 28.02.2024 за вих. №9-03/7669 було отримано відповідь про те, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 3435960 щодо забезпечення транспортного засобу «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , був укладений 20.11.2022 року страховиком АТ «СГ ТАС» (приватне) на період з 20.11.2022 року по 19.11.2023 року. До централізованої бази даних МТСБУ страховиком AT «СГ «ТАС» (приватне), було внесено наступну інформацію: 21.11.2022 року про укладання договору AT 3435960; 02.12.2022 року про дострокове припинення договору з 20.12.2022 року; 14.12.2022 року про дострокове припинення договору з 21.11.2022 року. Позивач вважає, що дострокове припинення договору цивільно-правової відповідальності Страховиком, даному випадку, носить характер ухилення від виконання обов`язку виплатити страхове відшкодування, оскільки дострокове припинення договору заднім числом не передбачено чинним законодавством. Так, вказані дії суперечать приписам ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, якими передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про таке розірвання. На підставі вищевикладеного та враховуючи дату надсилання Страховику заяви про страхове відшкодування, якою було узгоджено суму страхової виплати, позивач вважає, що Відповідачем грубо порушено права Позивача, які можна відновити лише пред`явивши позов до суду. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу АТ «СГ «ТАС» ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, а також копія ухвали про витребування доказів, направлялись на місцезнаходження юридичної особи та були вручені 02.04.2024 року, що підтверджується звортнім повідомленням про вручення поштового відправлення. У відзиві на позовну заяву АТ «СГ «ТАС» заперечило проти заявлених [PERSON] позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Відповідач вказує, що цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП 21.11.2022 року не була застрахована в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується витягом з бази МТСБУ, оскільки вказаний страховий поліс не діяв на той момент. А тому страхове відшкодування позивачу повинно здійснюватися МТСБУ відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також у відзиві відповідач не погодився із заявленою до стягнення позивачем вартістю відновлювального ремонту, яка нарахована без врахування ПДВ та коефіцієнту зносу, а тому є завищеною. У відповіді на відзив на позовну заяву стороною позивача вказано, що викладені у відзиві відповідача доводи є надуманими та безпідставними, оскільки спірний старховий поліс був дійсним на дату скоєння ДТП - 21.11.2022 року, на підтвердження чого до позовної заяви додано витяги з централізованої бази МТСБУ із зазначенням дійсності полісу АТ 003435960 АТ «СГ «ТАС» станом на 20.11.2022 року та 21.11.2022 року та лист - відповідь МТСБУ. Також посилання відповідача щодо непогодження суми страхового відшкодування стростовується текстом заяви позивача про виплати цієї суми. Крім того звернуто увагу, що пошкоджений автомобіль, який належить позивачу 2019 року випуску та має 40 882 км пробігу, а тому коефіцієнт зносу у даному випадку не застосовується. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено із постанови Богунського районного суду м. Житомира від 17.03.2023 року у справі №295/12407/22, що 21.11.2022 року о 14 год. 25 хв. автомобіль «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , рухаючись по вул. Чуднівській у м. Житомирі та виїхавши на зустрічну смугу, зіштовхнувся із транспортним засобом «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого останньому було завдано механічних пошкоджень. Автомобіль «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою Богунського районного суду Житомирської області від 17 березня 2023 року у справі №295/12407/22 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме - у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] на момент ДТП 21.11.2022 року за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT № 3435960 в момент ДТП було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ3435960 в АТ «СГ «ТАС» від 20.11.2022 року, ліміт відповідальності за яким за спричинену шкоду майну визначена в розмірі 160 000 грн. з розміром франшизи 0,00 грн. У пункті 3 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ3435960 в АТ «СГ «ТАС» вказано, строк дії полісу з 00:00 год 20.11.2021 року до 19.11.2023 року включно. Зокрема за загальним правилом, початок терміну дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наступає на наступну добу після укладення договору, а закінчення - опівночі дати, прописаної в ньому. Фактично поліс починає діяти з наступного дня після укладення і зарахування коштів. Матеріалами справи встановлено та не спростовано відповідачем, що страхувальником було перераховано страховику грошові кошти за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT № 3435960, що свідчить про укладення вказаного договору страхування 20.11.2022 року. Зазначене свідчить про те, що на момент ДТП, яка мала місце 21.11.2022 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП 21.11.2022 року за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT № 3435960 в момент ДТП було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ3435960 в АТ «СГ «ТАС» від 20.11.2022 року. Та обставина, що [PERSON] зверталася 02.12.222 року в АТ «СГ «ТАС» із заявами про розірвання договору страхування АТ3435960 не свідчить про те, що такий договір не був чинним на момент настання страхового випадку 21.11.2022 року. При цьому пояснення [PERSON] про те, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT №3435960 було укладено 21.11.2022 року, а не 20.11.202 року, суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, що підтверджують чинність вказаного страхового полісу на час настання страхового випадку. Змін щодо дати його укладення сторони не вносили. А дострокове припинення договору цивільно-правової відповідальності Страховиком, у даному випадку, носить характер ухилення від виконання обов`язку виплатити страхове відшкодування, оскільки дострокове припинення договору заднім числом не передбачено чинним законодавством. Так, вказані дії суперечать приписам ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, якими передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про таке розірвання. З огляду на вказане, у страховика AT «СГ «ТАС» (приватне) виник обов`язок щодо виконання вимог договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT № від 20.11.2022 року. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкод. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено (п. 6), що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.п. 9.1, 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 9.4 вказаного Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved