Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини від його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, вказувала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , 2017 року народження. Відповідач в добровільному порядку не виконує батьківські обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши докази по справі, беручи до уваги визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), у останніх народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки від 15.04.2024 № 128 виданої Новопільською сільською радою (а.с.23), позивач [PERSON] , проживає разом із дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 08.02.2024 і по теперішній час. У своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~Батьки несуть відповідальність\~за створення умов,\~необхідних для\~всебічного розвитку\~дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України, при стягненні аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина, аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідний та достатній рівень гармонійного розвитку дитини, починаючи стягнення з 22.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь держави 50 % судового збору, у зв`язку із визнанням останнім позовних вимог, в розмірі 605,60 грн, а інші 50 % компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved