Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. 05.04.2024 [PERSON] через свого представника адвоката Довганя О.О. звернулася до суду з позовом до Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що її матері [PERSON] на підставі розпоряджень голови Шаргородської районної державної адміністрації від 26.03.2004 № 101 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо роздержавлення та приватизації земель СВАТ ім. 9 - ої Кримської Кавалерійської дивізії с. Рахни Лісові, від 10.11.2006 № 487 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації» та від 08.10.2008 № 413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» як працівнику соціальної сфери передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,8918 га (номер земельної ділянки 192), яка розташована на території Шпиківської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області і була надана спадкодавцю для ведення особистого сільськогосподарського господарства. [INFO] [PERSON] померла, не отримавши державного акту на зазначену земельну ділянку. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, через відсутність правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянкку. Так, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 20.11.2023, виданого повторно Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за народженням позивач мала прізвище « [PERSON] » та є донькою [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 18.02.1962, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] ». В той же час, мати позивачки вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] », свідоцтво про шлюб видане при державній реєстрації шлюбу, не збереглося, а актовий запис за № 6 від 05.03.1958, складений виконавчим комітетом Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, містить розбіжності так зокрема нареченою значиться [PERSON] , наречений: [PERSON] , в той же час прізвище нареченої після реєстрації шлюбу зазначено у чоловічому роді як « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Таке написання прізвища матері позивача виникло внаслідок складення у 1958 році актового запису про шлюб російською мовою та не правильної транслітерації прізвища на українську мову. Наявність таких розбіжностей у написанні шлюбного прізвища матері позивача перешкоджає належному підтвердженню родинних зв`язків між ними, а відтак і ускладнює реалізацію права позивача на спадщину після смерті матері, а тому остання змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є її матір`ю та визнати за нею право на завершення приватизації в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,8918 га, що розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. Представник відповідача Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області начальник юридичного відділу [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 53 - 55). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 30.04.2024 до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] адвоката Довганя О.О. про проведення підготовчого засідання у відсутності позивача та її представника (а.с.41). 30.04., 21.05. та 04.06.2024 від представника відповідача Шпиківської селищної\~ради Тульчинського\~району Вінницької\~області начальника юридичного\~відділу Магдалюка\~О.Г. на адресу\~електронної пошти\~суду надійшли\~заяви про\~розгляд справи\~у відсутності\~представника селищної\~ради, позовні вимоги\~визнає,\~не заперечує\~щодо їх\~задоволення(а.с. 44-46, 53-55, 64-66). 04.06.\~та 18.06.2024\~від представника\~позивача[PERSON] адвоката Довганя О.О. до суду надійшли заяви про розгляд справи у відсутності позивача та його представника (а.с. 56,74). Від представника\~позивача[PERSON] адвоката Довганя О.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.57). 18.06.2024 до суду надійшло клопотання про доручення доказів (а.с.67-73). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження (а.с. 33-34). Відповідачеві Шпиківській селищній\~раді Тульчинського\~району Вінницької\~області запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 33-34). Відповідач Шпиківська селищна\~рада Тульчинського\~району Вінницької\~області у\~встановлений судом\~строк відзив\~на позовну\~заяву не\~подала,\~натомість подала\~заяву про\~визнання позовних\~вимог [PERSON] (а.с. 44-46, 53-55). 17.05.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.48). За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Згода Долинського району Кіровоградської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Богданівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області 16.06.2014 (а.с.28). [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.11.2023, свідоцтвом про одруження позивачки з [PERSON] серії [NUMBER] від 18.02.1962, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] № 00042988349 від 04.01.2024 та довідкою Рахнівсько - Лісового старостинського округу Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №53 від 22.11.2023 (а.с.15, 20, 24, 27). Головою Шаргородської районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 26.03.2004 № 101 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо роздержавлення та приватизації земель СВАТ ім. 9 - ої Кримської Кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові, від 21 червня 2007 року №274 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації зі складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки працівникам соціальної сфери для ведення особистого селянського господарства із земель, що підлягають паюванню на території Рахнівсько - Лісової сільської ради, від 8 жовтня 2008 року № 413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», від 16.12.2008 № 560 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам для ведення особистих селянських господарств з земель, що підлягають поділу на земельні частки (паї) на території Рахнівсько Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», якими [PERSON] передано у власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 0, 8918 га, розташовану на території Рахнівсько Лісової сільської ради (а.с. 16 20, 69 - 71). Згідно Додатку до\~Розпорядження №\~101\~від 26.03.2004,\~(номер\~за порядком\~320)\~та Додатку\~до Розпорядження\~№ 487\~від 10.11.2006\~(номер\~за порядком\~150) [PERSON] внесена до списку працівників соціальної сфери, які проживають на території Рахнівсько-Лісової сільської ради, яким надається дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення замельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (а.с.16, 18). У відповідності до п.1, 2 розпорядження голови Шаргородської районної державної адміністрації за № 388 від 30.08.2006, затверджено проект роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «їм. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та працівникам соціальної сфери для ведення особистого селянського господарства. Іншим розпорядженням голови Шаргородської районної державної адміністрації за № 274 від 21.06.2007, працівникам соціальної сфери надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель, що підлягають паюванню на території Рахнівсько-Лісової сільської ради. Вище зазначені розпорядження голови Шаргородської районної державної адміністрації є актами місцевого самоврядування, що породжують набуття прав та обов`язків власника землі. При житті [PERSON] була працівником соціальної сфери\~ на\~території Рахнівсько\~ Лісової\~сільської ради і включена до списку осіб, що мають право власності на земельні ділянки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем останньої за законом. У видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку завідуючою Тульчинською державною нотаріальною конторою Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) О.Сухомлин 29.03.2024 відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку (а.с.29). Крім того, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 20.11.2023, виданого повторно Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). У відповідності до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 18.02.1962, [PERSON] одружилася з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.24). 05.03.1958 мати позивачки [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвищаа (ктовий запис за № 6 від 05.03.1958, складений виконавчим комітетом Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області). Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №05/399-а від 06.03.2024 українські записи жіночої форми прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) і [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відомості про дружину: запис Чорній/ [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.26). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифіковано ї Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73 року; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина\~має право\~володіти майном\~як особисто\~так і\~разом з\~іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно положень ч.1 ст.\~4\~ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу\~ст.\~116\~ЗК України\~громадяни набувають\~право власності\~на земельні\~ ділянки\~із земель\~державної або\~комунальної власності\~за рішенням\~органів виконавчої\~влади або\~органів місцевого\~самоврядування в\~межах їх\~повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права\~власності на\~земельну ділянку\~та перехід\~права власності\~на земельну\~ділянку в\~порядку спадкування\~має місце\~за наявності\~наступних юридичних\~фактів у\~їх сукупності: ухвалення рішення\~компетентного органу\~про передачу\~у власність\~земельної ділянки\~спадкодавцю,\~укладення спадкодавцем\~правочинів щодо\~набуття права\~власності на\~земельні ділянки; виготовлення технічної\~документації на\~земельні ділянки; визначення меж\~земельної ділянки\~в натурі; погодження із\~суміжними землевласниками\~та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3\~статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з положеннями ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 червня 2018 року в справі № 128/1911/15-ц. Відповідно до абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України розпочато, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст.\~1220\~ЦК \~України внаслідок\~смерті громадянина\~відкривається спадщина. Відповідно до\~ ч.1\~ст.1225\~ЦК України\~право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. За приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом одержання їх внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (п. "б" ч. З ст. 116 ЗК України). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) в натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6 \~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як роз`яснив Пленум ВС України у п.2 постанови від 30.05. 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. VІ.\~Висновки суду Аналіз перевірених\~і оцінених\~в судовому\~засіданні доказів\~переконує суд,\~що вимоги\~позивача є\~обґрунтованими,\~обставини,\~викладені в\~позові,\~підтверджуються належними,\~допустимими,\~достовірними та\~достатніми доказами\~в підтвердження\~того,\~що спадкодавець\~ [PERSON] , як\~працівник соціальної\~сфери була включена до списків громадян Рахнівсько Лісової сільської ради, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств, мала право на отримання державного акту про право власності на земельну ділянку №192 розміром 0,8918 га, то і спадкоємець [PERSON] має право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку площею 0,8919 га, що розташовані на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. Визнання за позивачем [PERSON] права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів про право власності на землю на її ім`я на спадкову земельну ділянку не порушує прав, свобод чи охоронювані законом інтереси інших осіб. При цьому [PERSON] на підтвердження\~факту родинних\~відносин з\~спадкодавцем [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суда і є достатніми для встановлення юридичного факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на оформлення і отримання спадщини. Враховуючи,\~що відповідачем\~Шпиківською селищною\~радоюТульчинського\~району Вінницької області визнано позовні вимоги\~\~ [PERSON] , про\~що подано\~до суду\~відповідну заяву,\~то суд\~вважає,\~що в\~даному випадку\~наявні всі\~законні підстави\~для ухвалення\~рішення про\~задоволення позову,\~оскільки право\~ [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved