Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради народних депутатів № 346 від 17 грудня 1996 року його дружині, [PERSON] , наданий дозвіл на розробку та проведення проектно- вишукувальних робіт на встановлення торгівельного павільйону по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 84 кв.м. Після отримання дозволів та погоджень, був закладений фундамент під торгівельний павільйон за вказаною адресою та побудований торгівельний павільйон. Після того, як 10 грудня 2000 року торгівельний павільйон частково згорів, [PERSON] переоформила торгівельний павільйон на [PERSON] . Та, Рішенням № 61 Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 20 лютого 2001 року позивачу було надано дозвіл на встановлення торгівельного павільйону по [ADDRESS] . Як зазнаачє позивач, Рішенням сімнадцятої сесії п`ятого скликання Васильківської міської ради Київської області № 09.25-17-V від 6 квітня 2007 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON] під існуючим торгівельним павільйоном по [ADDRESS] та надано згоду на передання в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,008 га строком на 10 років. Згідно Висновку № 26/03-15 від 3 травня 2007 року Васильківський міський відділ земельних ресурсів, розглянувши звернення щодо підготовки висновку про державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між Васильківською міською радою та ФОП [PERSON] на площі 0,0080 га, яка надана в оренду під існуючим торгівельним павільйоном по [ADDRESS] строком на десять років, вважає можливим провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки Наразі, Васильківською міською радою обмежується можливість оформлення і реалізації права власності позивача на майно у вигляді нежитлового приміщення торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що позбавляє право на розпорядження майном. В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. На підставістатті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради народних депутатів № 346 від 17 грудня 1996 року дружині позивача, [PERSON] , наданий дозвіл на розробку та проведення проектно-вишукувальних робіт на встановлення торгівельного павільйону по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 84 кв.м. Після отримання дозволів та погоджень, нею був закладений фундамент під торгівельний павільйон за вказаною адресою та побудований торгівельний павільйон. Розміщення торгівельного павільйону [PERSON] підтверджується також викопіровкою із плану будівельного кварталу [ADDRESS] . 10 грудня 2000 року торгівельний павільйон частково згорів. Причиною пожежі послужило коротке замкнення в кондиціонері, внаслідок якої вогнем було пошкоджено товар, побутову техніку, касовий апарат та знищено документацію, яка належала ПП [PERSON] (копія довідки № 787 від 11.12.2000 року надана СДПЧ № 24). Рішенням № 61 Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 20 лютого 2001 року приватному підприємцю [PERSON] , було надано дозвіл на встановлення торгівельного павільйону по [ADDRESS] . Павільйон встановлювався на місці існуючого торгівельного павільйону (що частково згорів) п/п [PERSON] , за її згодою, у відповідності з розробленим та погодженим проектом, що підтверджується копією проекту торгівельного павільйону та паспорту на встановлення торгівельного павільйону. Рішенням сімнадцятої сесії п`ятого скликання Васильківської міської ради Київської області № 09.25-17-V від 6 квітня 2007 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON] під існуючим торгівельним павільйоном по [ADDRESS] та надано згоду на передання в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,008 га строком на 10 років. Згідно Висновку № 26/03-15 від 3 травня 2007 року Васильківський міський відділ земельних ресурсів, розглянувши звернення щодо підготовки висновку про державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між Васильківською міською радою та ФОП [PERSON] на площі 0,0080 га, яка надана в оренду під існуючим торгівельним павільйоном по [ADDRESS] строком на десять років, вважає можливим провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки. На виконання вищезазначеного рішення між пзивачем та орендодавцем Васильківською міською радою 11 жовтня 2007 року був укладений Договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 3210700000:13:011:0017), яка знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 0,008 га. 11 жовтня 2007 року даний договір зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди землі у Васильківському відділі Київської регіональної філії центру Державного земельного кадастру. Позивачем виготовлено технічний паспорт на громадський будинок торгівельний павільйон [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом від 28.10.2013 року. У рамках кампанії декомунізації, 19 лютого 2016 року у Василькові перейменовано 53 вулиці та провулки, які було названо на честь комуністичних діячів або подій, зокрема і [ADDRESS] . Відповідно до статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: ЗК України; ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «;Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», Законом України «Про охорону культурної спадщини». Право на забудову виникає у особи, яка спочатку набула права на земельну ділянку на законних підставах. Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст.13,14), Земельного кодексу України (ст.78, 92, 93, .102-1, 116, 118, 119, 122, 123, 125, 126 ЗК України), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України «Про оренду землі», Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому слід ураховувати положення ч.1ст.376 ЦК України, а саме: наявність в особи що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Саме до таких правових висновків щодо застосування ст.ст.331,376 ЦК Українидійшов Верховний Суд України у постанові від 28 січня 2015 року (справа №6-225цс14). Положеннямистатті 41 Конституції Українитастатті 321 Цивільного кодексу України(надалі -ЦК України) визначено принцип непорушності права власності та зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому, за таких обставин позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved