Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Стисливий виклад позиції заявника та заінтересованої особи. 18.06.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Жук Л.Б., заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , який вчиняє відносно нього, [PERSON] , домашнє насильство. 23.12.2023 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонений припис кривдника серії АА№315871 строком на 3 діб. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: у вчиненні домашнього насильства відносно свого батька [PERSON] . Посилаючись на викладене, просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] на строк 6 (шість) місяців із забороною перебувати в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії по справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024 року справу передано на розгляд судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2024 року відкрито провадження у справі. Позиції учасників справи. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Жук Л.Б. в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Заявник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його син [PERSON] постійно вживає спиртними напоями та систематично вчиняє відносно нього та його дружини домашнє насильство. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши та дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного . Згідно із ч. 1 ст.4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана\~\~особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно з ч.2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: - домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону); - економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону) - кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону); - обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону); - особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону); - психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону); - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 3 Закону). Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи, а також пояснень в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №250 від 03.06.2024 року вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із ним зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] /проживає/, син [PERSON] , [INFO] /не проживає/, син [PERSON] , [INFO] /не проживає/, онука [PERSON] , [INFO] /не проживає/. 18.05.2024 року органами Національної поліції було винесено терміновий заборонний припис серії АА №315871 стосовно [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства стосовно його батька [PERSON] та заборонено в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 3 доби. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області /справа №308/7056/19 / від 15.07.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. При цьому судом встановлено, що 23.05.2019 року близько 13 год. 00 хв., гр. [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання за адресою : [ADDRESS] , вчинив сварку зі своїм батьком [PERSON] , під час якої висловлювався в його сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області /справа №308/21110/23 / від 18.12.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. При цьому судом встановлено, що 07.10.2023 об 12год. 00 хв. гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство стосовно свого батька гр. [PERSON] , в ході якого погрожував фізичною розправою, ображав його нецензурною лайкою. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області /справа №308/9178/24/ від 07.06.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , о 21 год. 10 хв. 18.05.2024 року за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство щодо свого батька [PERSON] , а саме: вчинив сварку, під час якої ображав нецензурними словами. Крім цього, [PERSON] , [INFO] о 02 год. 10 хв. 19.05.2024 року повернувся додому за адресою [ADDRESS] та повторно вчинив домашнє насильство щодо свого батька [PERSON] , а саме: ображав нецензурними словами. Відтак суд вважає доведеним факт систематичного здійснення [PERSON] по відношенню до свого батька [PERSON] домашнього насильства у психологічній та фізичній формі, що є підставою для застосування обмежувального припису строком на два місяці. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволенню. Згідно з ч.4 ст. 350-7 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Аналогічна норма закріплена і у п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial