Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] в м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області померла її бабуся по батьковій лінії [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , та на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0708 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер 7121810100:01:001:1031, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Інша частина вищевказаного будинку та земельної ділянки належить її батькові [PERSON] . При житті [PERSON] склала заповіт на [PERSON] , який в установлений законом строк спадщину не прийняв та подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. З вересня 2022 року [PERSON] стала хворіти, тому позивач переїхала разом із своїми малолітніми дітьми до неї на постійне місце проживання в [ADDRESS] , де разом вели спільне господарство до дня смерті бабусі - [INFO] . Позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що не встановлений факт прийняття спадщини та пропущений строк для прийняття спадщини, який визначений ст.ст. 1269-1270 ЦК України. Просила встановити факт спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 27 березня 2024 року до участі у розгляді справи залучено співвідповідача [PERSON] , який є сином померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, в якій позивач просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати право власності на спадкове майно. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 23 травня 2024 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. У заяві про зміну предмета позову позивач просить встановити факт спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності за законом на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0708 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер 7121810100:01:001:1031, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Геріх О.І. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, дійшов наступного висновку. Згідно із ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 201 (а.с. 7). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Райбюро ЗАГС в Черкаській області м. Кам`янка 29 березня 1969 року, актовий запис № 61, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с. 8). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим в с. Атюші Коропського району Чернігівської області 01 листопада 1962 року, актовий запис № 48, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янської райдержадміністрації Черкаської області 14 травня 1994 року, актовий запис № 59, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с. 10). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кам`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 26 грудня 2019 року, актовий запис № 65, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1361, за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 12). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 10721243 від 11 жовтня 2013 року, вбачається, що за [PERSON] зареєстрована 1/2 частка житлового будинку в [ADDRESS] , загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м. (а.с. 13-14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1363, за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0708 га у межах згідно з планом, розташовану в [ADDRESS] (а.с. 15). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 10729248 від 11 жовтня 2013 року, вбачається, що за [PERSON] зареєстрована 1/2 частка земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 7121810100:01:001:1031, площею 0,0708 га (а.с. 16-17). Рішенням Кам`янської міської ради Черкаської області від 10 березня 2023 року № 37-20 вирішено перейменувати в [ADDRESS] (а.с. 59). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Кам`янської міської ради 26 грудня 2023 року за № 2033, вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Із довідки голови вуличного комітету від 18 січня 2024 року вбачається, що [PERSON] разом із своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , постійно проживали разом із своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті [INFO] (а.с. 20). Відповідно до довідки голови вуличного комітету від 12 березня 2024 року [PERSON] разом із своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали разом із своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2022 року до дня її смерті [INFO] (а.с. 73). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 06 лютого 2023 року [PERSON] з 19 жовтня 2021 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Із змісту заповіту від 15 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1388, посвідченого державним нотаріусом Кам`янської державної нотаріальної контори Жовтяковою В.К., вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, [PERSON] (а.с. 25). Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. від 08 грудня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , в зв`язку з тим, що не встановлений факт прийняття спадщини, пропущений строк для прийняття спадщини, який визначено ст.ст. 1269-1270 ЦК України (а.с. 18). За повідомленням приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. від 05 березня 2023 року № 85/01-16 після смерті [PERSON] 28 грудня 2023 року відкрита спадкова справа № 215/2023. Спадкоємцем за законом є внука померлої [PERSON] (заява про прийняття спадщини № 618 від 28 грудня 2023 року). Спадкоємець за законом - син померлої [PERSON] - спадщину не приймав (заява № 617 від 28 грудня 2023 року). Спадкоємець за законом та за заповітом - син померлої [PERSON] - спадщину не приймав (заява № 616 від 28 грудня 2023 року) (а.с. 71). Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмета доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання протягом тривалого часу [PERSON] разом із своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті [INFO] . Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як передбачено ч.ч. 1, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-8/99 (за конституційними поданнями Служби безпеки України та інших про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з постановою Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, за змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому Верховний Суд погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Cама по собі відсутність реєстрації не є абсолютним підтвердженням, що особа не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17. У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». Отже, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність позивачем юридичного факту її постійного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та вважає, що заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, що дасть позивачу можливість реалізувати свої права як спадкоємця. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов наступного висновку. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту цивільних прав та інтересів: визнання права власності. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У відповідності до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Нормами ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Як передбачено ч. 2 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивач [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Спадкоємці першої черги за законом та заповітом - діти померлої [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за онукою померлої [PERSON] . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. Суд вирішує питання розподілу судових витрат в порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК України, однак позивач у поданій до суду заяві просить судові витрати віднести на її рахунок. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved