Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», про припинення права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення шляхом її конфіскації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що за громадянином російської федерації [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 6123482300:01:001:0239 площею 2,28 га., що розташована на території колишньої Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (на даний час Дунаївська об`єднана територіальна громада), яку він отримав на підставі права спадкування. Дану земельну ділянку [PERSON] набув у власність 12.05.2021 року, однак після набуття земельної ділянки у власність, у продовж строку, встановленого ч.4\~ст.81 Земельного кодексу України, відповідачем не відчужено вказану земельні ділянку в термін до 12.05.2022 року, тому вона, згідно вимог\~ст.145 Земельного кодексу України, підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Представник Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області Оленяк В.Я. в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та не повідомив про причини неявки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Кременецького районного суду Тернопільської області. Тому суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши\~докази по справі, суд з`ясував\~наступні обставини. Відповідач [PERSON] , [INFO] , документований паспортом громадянина російської федерації серія та номер [NUMBER] , виданим 25.12.2015. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №797170 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,28 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер 6123482300:01:001:0239. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 травня 2021 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 6123482300:01:001:0239 площею 2,28 га, що розташована на території Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2024 року вказана земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] [INFO] . Однак, після набуття вказаної земельної ділянки у власність, [PERSON] порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужив. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6100313872024, від 01.04.2024 року, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.05.2021, належить земельна ділянка площею 2,2784 га за кадастровим номером 6123482300:01:001:0239, що розташована на території Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, земельна ділянка перебуває в оренді, орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», державна реєстрація речового права здійснена Великомлинівецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області 10.02.2017 року. Як вбачається з Витягу №НВ-9935503362024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, від 01.04.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 6123482300:01:001:0239 становить 28797,43 грн. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до\~ст. 1 Земельного кодексу України\~земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм\~ст. 19 Земельного кодексу України\~землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей\~13,\~14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч.5\~ст.22 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до ч.2\~ст. 81 Земельного кодексу України, можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3\~ст. 81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно в\~ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку [PERSON] набув з 12.05.2021 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Однак, в подальшому і по даний час земельна ділянка ним самостійно не відчужена, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно пункту "е" ч. 1\~ст. 140 Земельного кодексу України\~однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1\~ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2\~ст. 145 ЗК України\~у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Оскільки [PERSON] протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 6123482300:01:001:0239 площею 2,28 га, що розташована на території Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, її не відчужив, то право власності на неї слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обгрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року (з 12.05.2021 року по даний час) після набуття права власності на вказану земельну ділянку, не відчужив її, а тому її слід конфіскувати у власність держави. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved