Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами, а саме: Кредитним договором № С15.181.74665 від 16.11.2017 року в розмірі 43 550,60 грн., з яких: 9 345,38 грн. - заборгованість за основним боргом, 34 205,22 грн. - заборгованість за відсотками; Кредитним договором № Р24.00301.004034055 від 19.06.2018 року в розмірі 56 476,28 грн., з яких: 48 233,56 грн. - заборгованість за основним боргом, 8 242,72 грн. - заборгованість за відсотками; Кредитним договором № 00-4778 від 02.07.2018 року в розмірі 7 392,70 грн., з яких: 2 541,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 079,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками, 2 772,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками, а всього 107 419,58 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2017 р., 19 червня 2018 р. [PERSON] уклала із АТ "Ідея Банк" Кредитний договір №С15.181.74665, Кредитний договір №Р24.00301.004034055. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторинг 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № С15.181.74665 від 16 листопада 2017 р., Кредитним договором №Р24.00301.004034055 від 19.06.2018 року укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 07.07.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № С15.181.74665 від 16 листопада 2017р. в сумі 43550,60 грн., з яких: 9345,38 грн. - заборгованість за основним боргом; 34205,22 грн. - заборгованість за відсотками. Непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАГ за кредитним договором № Р24.00301.004034055 від 19 червня 2018р. в сумі 56476,28 грн., з яких: 48233,56 грн. - заборгованість за основним боргом; 8242,72 грн. - заборгованість за відсотками. 02 липня 2018 р. між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-4778. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса реквізити та підпис сторін. 22.12.2022 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-4778 в розмірі 7392,70 грн., з яких: 2541,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2079,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 2772,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. Через те, що відповідач не виконала своїх обов`язків по сплаті заборгованості за вказаними кредитними договорами, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.01.2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 24.04.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК": інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку відкритого у АТ КБ "ПРИВАТБАНК", станом на 02.07.2018; інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] , 02.07.2018 грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн. за кредитним договором № 00- 4778. 07.06.2024 року АТ КБ «Приват банк» направлено на адресу суду витребувану інформацію стосовно [PERSON] (а.с. 111). Представник позивача до судового засідання не з`явився, але у відповіді на відзив просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, проте в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 60-65). Згідно наданого відзиву на позовну заяву представник відповідача щодо договорів укладених між відповідачем та АТ "Ідея Банк" від 16.11.2017 року № С15.181.74665 та від 19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055 зазначає наступне. Позивачем не надано жодного доказу перерахування коштів по договорах від 16.11.2017 року № С15.181.74665 та від 19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055, а тому не доведено належними та допустимим доказами виконання АТ "Ідея Банк" умов зазначених договорів. Як доказ заборгованості позивачем направлено до суду розрахунки заборгованості, відповідачем зазначені розрахунки не визнаються в повному обсязі. Їх виготовлення цілком залежить від волі позивача, який відобразив у розрахунках власні припущення. Розрахунки заборгованості містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. Представник відповідача, вважає що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за договорами від 16.11.2017 року № С15.181.74665 та від 19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055. На думку позивача, між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем було укладено кредитний договір від 02.07.2018 року № 00-4778. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 02.07.2018 року № 00-4778. При цьому, приєднаний до матеріалів справи Договір не містить підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 02.07.2018 року № 00- 4778, такий укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 02.07.2018 року № 00-4778, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, представник відповідача посилається щодо порушення позивачем строку позовної давності, кредитного договору від 02.07.2018 року № 00-4778. Відповідно до п.1.3. нібито укладеного договору від 02.07.2018 року № 00-4778 строк надання кредиту - 30 календарних днів. Отже вищезазначений договір, діяв до 01.08.2018 року. Як вбачається із позовної заяви, від 12.12.2023 року, в той же час, позивач, повинен був звернутись до 01.08.2021 року. У зв`язку із чим, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнути з ТОВ "ФК "ЄАПБ" судові витрати пов`язані з розглядом справи, в розмірі 10 000,00, з яких: витрати на професійну правничу допомогу. 29.01.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» ознайомившись з відзивом представника відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 02 липня 2018 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШI» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-4778. Відповідно до умов вищевказаного Договору, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця, та зі змістом яких Відповідач був ознайомлений на момент укладення Договорів, Відповідач розумів, що Договори укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору позики виникають цивільні права та обов`язки. Також, укладаючи Договори, Позичальник засвідчив, що погоджується, що Електронний підпис з Одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди. Так, у Договорі оферти зазначено, що Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим. Кредитний договір був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеним договором щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальний розрахунок заборгованості та доказ, що підтверджує надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним договором. Відповідно до повідомлення та додатку до нього за період з 02.07.2018 по 10.06.2021, 02.07.2018 о 15.44 год. було перераховано кошти у сумі 3000,00 грн. на банківську карту [NUMBER] . На підтвердження суми заборгованості додано Розрахунок заборгованості № 00-4778 від 02.07.2018 по кредитному договору, який розроблений первісним кредитором. В ньому зазначена сума основного боргу на початок кожного дня, нараховані проценти за користування кредитом за кожен день, прострочення виконання зобов`язань за кожен день. Щодо номеру платіжної картки № [NUMBER] на яку було зараховано кошти, та доказ, що ця карта належить Відповідачу. З огляду на те, що отримані кредитні кошти за кредитним договором були перераховані [PERSON] на картку № [NUMBER] , яка відкрита у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію про перерахування коштів за кредитним договором згідно законодавства може отримати Відповідач, як власник картки та суд на підставі ухвали суду про витребування доказів. Щодо відсотків по кредиту № 00-4778 від 02.07.2018 (ТОВ «КАЧАЙ ГРОШI»), ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що відповідно до п.п.1.1. Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.п.1.2 Сума кредиту складає: 3465,00 (три тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п.п.2.1. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитором зі свого поточного рахунку: в сумі 3300,00 грн на карту Позичальника № [NUMBER] . 16 листопада 2017 року [PERSON] уклала із Акціонерним товариством "Ідея Банк" Кредитний договір №C15.181.74665 від 16 листопада 2017 року. 19 червня 2018 р. [PERSON] уклав із Акціонерним товариством "Ідея Банк" Кредитний договір №P24.00301.004034055 від 19 червня 2018 року. Вищевказані кредитні договори були підписані [PERSON] власноруч. Крім того, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звертає увагу суду, що паспорт споживчого кредитування містить інформацію про пеню та штрафи, а також інформацію про процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. [PERSON] ознайомилася з вищевказаним документом та поставила власноручний підпис. Тому доводи відзиву проте, що позивач не надав жодного доказу перерахування коштів по кредитному договорі № C15.181.74665 від 16.11.2017 є надуманими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, кредитні кошти були надані на банківську карту, яка відкрита відповідно до умов кредитного договору. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було. ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 10 000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, тому не має підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові засідання проводити за відсутності представника позивача (а.с. 73-91). Крім того, 05.02.2024 року представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, з обгартуванням письмової позиції, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнути з позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи, в розмірі 10000 грн., з яких витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 97-101). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено у судовому засіданні, 16 листопада 2017 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №С15.181.74665 від 16 листопада 2017 року (а.с. 9), також надано паспорт споживчого кредиту від 16.11.2017 року, заяву [PERSON] № С15.181.74665 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, згода фізичної особи - суб`єкта кредитної історії (а.с. 10-14). 19 червня 2018 року [PERSON] уклала із Акціонерним товариством "Ідея Банк" Кредитний договір №Р24.00301.004034055 від 19 червня 2018 року (а.с. 19-20), також надано заяву - анкету [PERSON] , заяву [PERSON] № Р24.00301.004034055 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, паспорт споживчого кредиту (а.с. 21-24). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № С15.181.74665 від 16 листопада 2017 р., №Р24.00301.004034055 від 19 червня 2018 року, укладеними між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 16-17). Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за кредитними договором № С15.181.74665 від 16 листопада 2017р. не виконав, заборгованість становить в сумі 43550,60 грн., з яких: 9345,38 грн. - заборгованість за основним боргом; 34205,22 грн. - заборгованість за відсотками, також непогашену заборгованість за кредитним договором № Р24.00301.004034055 від 19 червня 2018р. в сумі 56476,28 грн., з яких: 48233,56 грн. - заборгованість за основним боргом; 8242,72 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 15, 26). 02 липня 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-4778 (а.с. 31-33), надано паспорт споживчого кредиту (а.с.34-35). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п.1.1. п.1 Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Кредитним договором. Згідно п.п.2.2. п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту Позичальника, емітовану банком України. 22.12.2022 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 36-38). Згідно п.п. 2.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до п.п. 2.2. Договору факторингу, з дати відступлення Прав Вимоги, Клієнт перестає бути стороною за укладеними Кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно Реєстру Боржників та набуває всіх прав за ним. Згідно з п.п. 4.2.1. Договору факторингу, Протягом 30 (тридцять) Робочих Днів з дати укладення даного Договору, за умови оплати Клієнту Суми Фінансування, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі зазначеній у п. 3.1 цього Договору, передати Фактору Документи, що підтверджують Права Вимоги, шляхом підписання з Фактором Акту прийому-передачі документації, за формою, погодженою в Додатку № 4 до даного Договору. У зв`язку із невиконанням умов договору, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-4778 в розмірі 7392,70 грн., з яких:2541,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;2079,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками;2772,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 41). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеними кредитними договорами. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у відповідача [PERSON] . Відповідач та її представник не надали жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором. Суд приймає до уваги заперечення відповідача, однак також враховує, що [PERSON] уклала із АТ «Ідея банк» кредитні договори №С15.181.74665 від 16.11.2017 року, №Р24.00301.004034055 від 19.06.2018 року. Укладені Договори, в тому числі на умовах фінансового кредиту були підписані [PERSON] власноруч. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кошти, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення Договору, на таких умовах шляхом підписання власноруч кредитних договорів. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами кредиту та Графіком до нього під час укладення та підписання договору не було, тобто, [PERSON] погодилася з умовами кредитних договорів. Заперечення позову відповідачем спростовується матеріалами справи. Зокрема, не заслуговує уваги посилання представника відповідача на те, що кредитний договір №00-4778 від 02.07.2018 року, не містить підпису відповідача, не підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, відсутні підтвердження про ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг та отримання кредитних коштів, оскільки з цього приводу відповідачем не надано належних доказів відсутності заборгованості по кредиту, розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи не призначались та не заявлялось відповідних клопотань з вказаного приводу. Доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним. Однак позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Правом на оспорення даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася. З огляду на викладене відсутні підстави для з`ясування обставин, за яких можливе визнання правочину недійсним у зв`язку із не підписанням договору, невідповідності даних у анкеті-заяві та встановлення будь-яких висновків з приводу їх існування при вирішенні спору про стягнення заборгованості. Предметом позову, який підлягає доказуванню є розмір заборгованості за кредитним договором. Позивач надав суду докази щодо наявності заборгованості за Договором (розрахунок заборгованості), відповідач, в свою, чергу, не спростував докази надані Банком щодо цього факту. Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Посилання відповідача про те, що він не підписував договір та не був ознайомлений з умовами кредитування спростовані матеріалами справи, виходячи з наступного. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, так якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей Договорів про відкриття кредитної лінії, його було укладено в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 02.07.2018 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] був укладений Договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк, тіло кредиту не повернув, відсотки за його користування не сплатив. Щодо посилання представника відповідача про сплив строків позовної давності, з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зі змісту правової позиції Верховного Суду України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У зв`язку з чим, вимога представника відповідача щодо застосування позовної давності, не обґрунтована, спростована матеріалами справи, тому не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, щодо кредитного договору №С15.181.74665 від 16.11.2017 року, в частині нарахування заборгованості за відсоткам, суд зазначає наступне. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені, то суд враховує норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними даними справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі № 6-100цс14 зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п. 4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи те, що розмір нарахованої позивачем неустойки по кредитному договору №С15.181.74665 від 16.11.2017 року значно перевищує розмір завданих позивачу збитків, а тому суд вважає можливим зменшити розмір пені 34205,22 грн. до розміру тіла кредиту, а саме до 9345,38 грн. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, обґрунтовані належними доказами та підлягають частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, №63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України. Згідно платіжної інструкції № 53785 від 12.12.2023 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 2).

Outcome: partial