Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Донець В.В., звернулись в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в інтересах дитини [PERSON] , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , належить квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності в рівних частинах. Вже протягом тривалого часу, однак не менше ніж з 02.06.2020 року по 26.06.2023р. за місцем реєстрації фактично не проживає: [PERSON] , [INFO] , який приходиться онуком квартиронаймача [PERSON] . Позивачами не чиняться перешкоди у користуванні квартирою відповідачу та його матері, місце мешкання яких не відоме. Матір неповнолітнього - [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] - не зверталася до органів поліції з приводу перешкод у користуванні квартирою. Реєстрація відповідача за адресою квартири Позивачів ставить останніх у скрутне фінансове становище, та порушує права власності останніх, оскільки змушує їх нести додаткові витрати на оплату комунальних платежів, також для деяких правочинів (зокрема для отримання субсидії) необхідно надавати довідку про склад сім`ї а реєстрація відповідача у квартирі унеможливлює реалізацію даних прав позивачів. Реєстрація [PERSON] у квартирі є суто формальною, він уже багато років не мешкає за адресою реєстрації, а має інше місце мешкання разом з матір`ю [PERSON] , реєстрація Відповідача не дозволяє позивачам розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд та значно обмежує їх законні права як власника, чинить перешкоди у реалізації права власності. В наданій суду письмовій заяві представник позивачів адвокат Донець В.В позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити позов, просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивачів, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, наслідки ухвалення заочного рішення зрозумілі. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах дитини [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради у судове засідання не явився, в наданій суду письмовій заяві просить розгляд справи проводити без їх участі. Ухвалою суду від 11.12.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки та піклування для надання висновку стосовно відповідності інтересам малолітньої особи, однак відповідь та висновок станом на день розгляду справи не надійшли. Суд, взявши до уваги позицію позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , належить квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності в рівних частинах, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 21.01.2008 виданим Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради (арк. с. 9). Згідно позовної заяви протягом тривалого часу, однак не менше ніж з 02.06.2020 року по 26.06.2023р. за місцем реєстрації фактично не проживає: [PERSON] , [INFO] , який приходиться онуком квартиронаймача [PERSON] . Факт не проживання [PERSON] згідно позову підтверджується Актом про не проживання від 28.06.2023р., складеним комісією техніків КП КМР «Добробут» та затверджений начальником юридичного відділу даного підприємства. Акт про не проживання надано 11.07.2023 Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Кам?янської міської ради як відповідь на адвокатський запит від 26.06.2023р.(арк. с. 11, зворотна сторона) Позивачами не чиняться перешкоди у користуванні квартирою відповідачу та його матері, місце мешкання яких не відоме. Матір неповнолітнього - [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] - не зверталася до органів поліції з приводу перешкод у користуванні квартирою, що підтверджується відповідним листом від 10.07.2023р. №44/14359 ГУНП в Дніпропетровській області (арк. с. 12). Обставини щодо реєстрації відповідача у квартирі підтверджується: копією особового рахунку на квартирою, довідкою про склад сім?ї (арк. с. 10, зворотна сторона). У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 319, 391 Цивільного кодексу України, позивач як власник вищезазначеного будинку має право розпорядження своєю власністю на свій розсуд: продати, подарувати, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Конституцією України передбачено право кожного на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст. 47). Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 4 ст. 156 Житлового кодексу України передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сімї права користування займаним приміщенням. Посилання позивачів на усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду не подано. Акт про не проживання неповнолітнього відповідача протягом не менше ніж рік складено від 28.06.2023 року, тобто менш ніж за рік до звернення до суду з позовом та ухвалення рішення у справі. Позивачами не додано жодного доказу на підтвердження наявності перешкод у користуванні та/або розпорядженні власністю з боку неповнолітнього відповідача. У позовній заяві лише зазначено, що він тривалий час проживає разом з матір`ю і місце їх перебування невідомо. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №209/2642/18 вказав на підстави втрати права користування житловим приміщенням. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання відповідача, який є неповнолітнім, особою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки відповідач зареєстрований у спірній квартирі зі згоди позивача, а позивачем, в свою чергу, не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація відповідача спричиняє йому перешкоди у користуванні належним йому жилим приміщенням. Крім того, Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999). Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed