Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

03.02.2023 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову представник\~АТ КБ «ПриватБанк»\~зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву №б/н від 21.07.2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який відповідно до Договору було збільшено до 17 00 грн. При цьому, відповідач порушила умови стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв`язку з чим станом на 04.01.2023 року за останньою виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 287 грн. 72 коп., з котрих: 44\~673 грн. 23 коп. заборгованість за тілом кредита; 1\~749 грн. 90 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 6\~866 грн. 59 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору, АТ КБ «ПриватБанк»\~просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» з огляду на таке. В своєму позові АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором б/н від 21.07.2010 року. Проте згідно наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , стартом карткового рахунку є 19.04.2006 року. Крім того, згідно довідки позивача про видані кредитні картки, за підписаним сторонами кредитним договором перша картка була видана 19.04.2006 року. У вказаних довідках немає жодної згадки про видачу кредитної картки у 2010 році або встановлення кредитного ліміту у 2010 році за кредитним договором б/н від 21.07.2010 року, що є предметом спору в даній цивільній справі. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту підписаний нею лише 19.05.2021 року і не містить жодного посилання на кредитний договір від 21.07.2010 року. Тому позивачем не доведено порушення нею зобов`язань та існування заборгованості саме за кредитним договором б/н від 21.07.2010 року і законні підстави для стягнення з неї саме за цим договором заборгованості станом на 04.01.2023 року у розмірі 53\~287,72 грн. Тим більше, що у позовній заяві позивач стверджує, що саме з моменту підписання заяви б/н від 21.07.2010 року був укладений Договір про надання банківських послуг, а не Кредитний договір. Відповідач зазначає, що вона не має заборгованості за кредитною карткою/рахунком, оскільки вона вказаними грошовими коштами не користувалася. 08.12.2021 року в неї було викрадено належний їй мобільний телефон «Samsung J6», на котрому був встановлений мобільний додаток «Приват 24». Внаслідок продовження злочинних дій невстановлена особа/невстановлені особи 02.12.2021 року здійснила (и) крадіжку належних їй кредитних грошових коштів, частками, шляхом здійснення покупок у різних мережах магазинів, шляхом зняття готівки, а також шляхом переказу грошових коштів на інші картки, зокрема з рахунку її кредитної картки на загальну суму 41\~140 грн. Таким же шляхом була здійснена крадіжка належних їй грошових коштів з картки для виплат та її пенсійної картки. Як видно з Виписок банку від 13.12.2021 року по її кредитній картці/рахунку, картці для виплат та пенсійній картці всі вказані операції були здійснені 08.12.2021 року, тобто відразу після крадіжки телефону. Більш того, як видно з додатку «Приват 24» всі операції були здійснені в дуже короткий період часу, з 13 год. до 14 год. 09 хв., тобто ще до того як вона, [PERSON] , виявила крадіжку телефону. Після купівлі нового телефону та встановлення на ньому необхідних додатків, в тому числі «Приват24», у суботу, 11.12.2021 року вона виявила крадіжку грошових коштів про що негайно повідомила про це банк, що доводиться листом банку від 19.10.2022 року. 13.12.2021 року, у зв`язку з крадіжкою мобільного телефону та значної для неї суми грошових коштів, отримавши необхідні банківські виписки, вона звернулася до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, що полягало у викраденні її мобільного телефону «Samsung J6» ат здійсненні крадіжки грошових коштів, котрі їй належали. На підставі її заяви 14.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №1221046660000577 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Досудове розслідування доручене слідчому/дізнавачу [PERSON] В даному кримінальному провадженні 28.12.2021 року її визнано потерпілою. До вчинення крадіжки, а саме, до 08.12.2021 року за договором про користування кредитними коштами у неї була заборгованість у розмірі 8\~340 грн., котру вона сплатила 20.12.2021 року. Також 20.12.2021 року вона подала заяву до установи банку на ім`я директора з проханням призупинити нарахування процентів за користування кредитними коштами на час розслідування крадіжки, оскільки добросовісно виконувала свої обов`язки з погашення кредитної заборгованості. Проте банк продовжує нарахувати їй проценти та здійснює інші нарахування на кошти, котрі в неї вкрали і якими вона не користувалася. Відповідач також зазначила, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. На думку відповідача, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які безспірно доводять, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню електронного платіжного засобу, персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, відповідач [PERSON] вважає, що позивачем не доведено належними доказами порушення неї своїх зобов`язань з погашення кредиту, жодним доказом не встановлена її вина. Крім того, є кримінальне провадження за фактом вчинення крадіжки вказаних грошових коштів, у котрому відповідно вимог чинного законодавства її визнано потерпілою. Від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив, в котрій остання просила суд задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, в обґрунтування чого зазначила наступне. Щодо форми кредитного договору представник позивача зазначила, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву, Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору було зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання батьківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі даного договору відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Крім того, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Стосовно наданих банком доказів укладення кредитного договору представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що при зверненні до суду з позовом банком надані наступні документи, що підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (оригінал); довідка про видані картки. Щодо ознайомлення відповідача з умовами кредитування представник зазначила, що позивачем надана суду копія анкети-заяви від 21.07.2010 року, з котрої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. В подальшому відповідач ознайомилася з новими Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши паспорт споживчого кредиту від 19.05.2021 року. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, визначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті. Так, банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, а виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, на думку представника позивача, є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Також представник позивача зазначає, що викладення Умов та Правил надання банківських послуг на російській мові не суперечить нормам чинного законодавства, вказані Умови та Правила надання банківських послуг слід вважати належними доказами по справі. Стосовно перевипуску карти з Універсальної на Універсальну GOLD представником АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що відповідач дійсно звернулась до банку 19.04.2006 року з метою відкриття кредитного рахунку. Старт карткового рахунку починається з 2006 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. 21.07.2010 року відповідач, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг. 31.01.2013 року відповідачу було перевипущено кредитну картку на престижну картку «Універсальна GOLD» відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку,а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Тобто, факт надання згоди на укладання відповідачем договору саме в такій формі, ознайомлення відповідача з умовами договору, а також послідовне виконання умов та правил та ознайомленні із змінами до них на сайті банку, засвідчено особистим підписом останньої. При цьому, заперечуючи факт ознайомлення з тарифами, відповідач не надала до суду доказів, які б спростовували даний факт. Тобто, матеріали справи не містять яких би то інших Умов, Тарифів наявність яких дала би підстави для сумніву щодо редакції наданих Умов, Тарифів позивачем. Щодо твердження відповідача [PERSON] стосовно заволодіння коштами з кредитної карти іншою особою шахрайським шляхом зазначено наступне. Клієнтом було здійснено успішну реєстрацію в Інтернет Банкінгу Приват 24. Реєстрація в Приват 24 здійснюється клієнтом самостійно на сайті банку або у відділенні після успішної авторизації. Реєстрація а Приват 24 здійснюється в наступному порядку: введення номеру мобільного телефону, який раніше зареєстрований за клієнтом як особистий; введення останніх 4 цифр особистої активної карти банку; електронної адреси; присвоєнні паролю для входу в комплекс. Вказані дії дозволяють ідентифікувати клієнта. Далі клієнту на мобільний телефон надходить ОТР- пароль підтвердження реєстрації, який клієнт повинен ввести на сайті Інтернет Банкінгу. Далі клієнт повинен вказати ПІН-код особистої карти, яку зазначив на першому етапі реєстрації, ознайомитися з Умовами та правилами та натиснути на кнопку Зареєструватися. Таким чином реєстрація в Інтернет Банкінгу Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, пін-коду, який відомий лише власнику карти, номер телефону, які дають можливість ідентифікувати клієнта та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається банком на мобільний телефон клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі. Відповідачем здійснено успішну реєстрацію в Інтернет Банкінгу, що і являється підтвердженням подачі заяви про використання карти в мережі інтернет. Щодо проведення платежів представник банку зазначила наступне. Кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП-паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП-пароль буде введено не вірно платіж банком не буде проведений. Крім того, звертає увагу на те, що клієнт не надав належних доказів стосовно того, що 08.12.2021 року не ним особисто виконані наведені у виписці операції. Дані умови захисту передбачені п.1.1.3.2.9 Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активація додаткових послуг, актуалізація контактних даних, зміна Умов та правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості за кредитом, проведені банком акції, дистанційне обслуговування, оформлення платіжних документів тощо, у тому числі отримання згоди клієнта на вищезазначені дії) встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку: відправлення СМС- повідомлень на мобільний телефон клієнта, авторизація за допомогою мобільного телефону та ОТР-пароля; поштовий лист; телеграма; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друк інформації на чеках а POS-терміналах; інші засоби комунікації. Механізм отримання згоди від клієнта шляхом авторизації за допомогою мобільного телефону та ОТР-пароля такий: банк генерує ОТР пароль і надсилає його клієнтові в тілі СМС-повідомлення із зазначенням інформації, яка буде ним підтверджуватися. Для підтвердження згоди клієнт передає у відповіді отриманий ОТР-пароль або вводить цей пароль у відповідному рядку використовуваного сервісу. У разі зміну пароля з відправленим клієнту банк перевіряє номер мобільного телефону клієнта, а саме чи зареєстрований від в системі Приват24 і/або Mobile Banking. Якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі Умов та правил, згідно з яким клієнту надаватимуться затребувані ним послуги. Сторони визнають ОТР-пароль, що збігся, електронним підписом клієнта. У зв`язку з наведеним вбачається, що з боку банку порушення умов договору та норм закону відсутні. Також зауважує на тому, що 08.12.2021 року переказ коштів був здійснений через Приват24. Такий можливо було здійснити лише за допомогою входу в сервіс Приват24, а отже введення паролю для такого входу, використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації, а саме інформації про платіжну картку, номер платіжної картки, термін її дії та СVV код, також мати в наявності мобільний телефон, який зареєстрований ним в банківській системі, для отримання ОТР-паролю. Крім того, грошові кошти знімалися також за допомогою банкомату. Так, відповідно до умов договору клієнт зобов`язаний: застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання; інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу або отримання звістки про їх незаконне використання. У трьох денний термін після усної заяви про втрату картки, ПІНа потерпіла особа зобов`язана надати письмову заяву в Банк. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку і всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа платіжної системи. Про втрату картки відповідач не заявляла, грошові кошти знімалися за допомогою банкомату відповідно особа (або ж сам відповідач), яка знімала кошти мала в наявності платіжну карту і знала ПІН-код властивий даній карті, а згідно п.1.1.1.106 УІП PIN код відомий лише держателю карти та необхідний для здійснення операцій з платіжною картою. Враховуючи п.1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених у кримінальному провадженні. Крім того, представник банку зауважує на тому, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги. Додатково зауважує на тому, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останньої від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Жодних доказів того, що операції здійснювала інша особа до суду не надано. Більш того, за результатами розгляду кримінальної справи та у разі винесення судом вироку, відповідач має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена. Також представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що згідно виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 21.07.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 49\~000,00 грн. Згідно Статуту від 06.09.2019 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.06.2021 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що в свою чергу є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Відповідач, згідно укладеного договору № б/н від 21.07.2010 року, звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, та 21.07.2010 року підписала заяву та підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та відповідно підтвердила, що вона повністю проінформована про умови кредитування. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач надав заяву від 21.07.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.07.2010 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно яких обслуговується відповідач. За цим договором Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 21.07.2010 року, відповідач станом на 04.01.2023 року, згідно розрахунку позивача, має заборгованість у загальному розмірі 53 287 грн. 72 коп., з котрих: 44\~673 грн. 23 коп. заборгованість за тілом кредита; 1\~749 грн. 90 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 6\~866 грн. 59 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-41). Судом також встановлено, що 08.12.2021 року у [PERSON] було викрадено належний їй мобільний телефон «Samsung J6», на котрому був встановлений мобільний додаток «Приват 24». Внаслідок продовження злочинних дій невстановлена особа/невстановлені особи 02.12.2021 року здійснила (и) крадіжку належних відповідачу кредитних грошових коштів, частками, шляхом здійснення покупок у різних мережах магазинів, шляхом зняття готівки, а також шляхом переказу грошових коштів на інші картки, зокрема з рахунку її кредитної картки на загальну суму 41\~140 грн. З виписок банку від 13.12.2021 року по кредитній картці/рахунку, картці для виплат та пенсійній картці [PERSON] всі вказані операції були здійснені 08.12.2021 року, тобто після крадіжки телефону. Всі операції були здійснені в короткий період часу, з 13 год. до 14 год. 09 хв., тобто до виявлення [PERSON] крадіжки телефону. 13.12.2021 року у зв`язку з крадіжкою мобільного телефону [PERSON] звернулася до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, що полягало у викраденні її мобільного телефону «Samsung J6» та здійсненні крадіжки грошових коштів, котрі їй належали. На підставі заяви [PERSON] 14.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №1221046660000577 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. 20.12.2021 року [PERSON] подала заяву до АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я директора з проханням призупинити нарахування процентів за користування кредитними коштами на час розслідування крадіжки, посилаючись га добросовісне виконання своїх обов`язків з погашення кредитної заборгованості. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що до вчинення крадіжки, тобто до 08.12.2021 рок, за договором про користування кредитними коштами у [PERSON] була заборгованість у розмірі 8\~340 грн., котру остання сплатила 20.12.2021 року (а.с. 5-41). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань досудове розслідування у кримінальному провадженні за №1221046660000577 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, органом досудового розслідування визначено підрозділ дізнання Відділення поліції №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.101). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що відповідач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, які викладені вище. Таким чином, провівши аналіз норм матеріального права в системному зв`язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не доведено, що відповідач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Доводи представника позивача за те, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку і всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа платіжної системи, а про втрату картки відповідач не заявляла, не можуть бути прийняті судом до уваги. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Таким чином, позивачем не доведено факт того, що [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, а доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи не можуть бути прийняті судом до уваги. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) у справі за позовом фізичної особи до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача відзначено, що сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я особи, не є підставою для відмови у задоволенні позову. З урахуванням наведеної правової позиції, суд не може прийняти до уваги доводи представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останньої від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлене, суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] , як користувач карток, своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач звернулася до правоохоронних органів та повідомила про цей факт банк, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають відшкодуванню на користь позивача.

Outcome: dismissed