Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.09.2023 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Ю.К.М.»\~ про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] з 12.04.2021 перебувала в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Ю.К.М.», звільнена 24.02.2022 за згодою сторін. Вказувала, що в день звільнення з нею розрахунок проведено не було, не виплачено компенсацію за невикористану відпустку. В поданій\~до суду\~позовній заяві\~просила стягнути\~з відповідача\~ТОВ «Ю.К.М.»\~на її\~користь компенсацію\~за невикористану\~відпустку розмірі\~6563,73\~грн та\~ середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.02.2022 по 25.08.2022 в сумі 37170,73 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.09.2023 відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.01.2024 позовні вимоги [PERSON] до\~ТОВ «Ю.К.М.»\~про стягнення\~компенсації за\~невикористані відпустки\~та середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні задоволено, стягнуто з ТОВ «Ю.К.М» на користь [PERSON] компенсацію за невикористані відпустки в сумі 6563,73 грн., та середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні, в період з 25.02.2022 по 25.08.2022 у сумі 37170,73 грн., а всього 43734, 46 грн. вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2024 за заявою відповідача скасовано заочне рішення та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали позовної заяви та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12.04.2021 працювала на посаді помічника бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.К.М.», звільнена 24.02.2022 за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України (наказ №38-К від 24.02.2022). Відповідачем в поданих до суду заявах не оспорюється, що в день звільнення повний розрахунок з позивачем проведено не було. Статтею 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Державні гарантії права на відпустки працівників, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлює та визначає Закон України «Про відпустки». Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідачем в поданій до суду заяві підтверджено право позивача на компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 21 календарний день на суму 4506,71 грн, з яких до виплати належало 3627,91 грн. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача ТОВ «Ю.К.М.» на користь позивача підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3627,91 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що періодом затримки є період з 25.02.2022 по день ухвалення судового рішення, а розмір компенсації не може перевищувати середній заробіток за шість місяців. Верховний Суд неодноразово зазначав, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні\~відповідно до\~статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,\~співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Враховуючи фактичні обставини справи, розмір сум, які не були своєчасно отримані позивачем, період затримки, суд приходить до висновку про зменшення розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, до суми невиплачених коштів в розмірі 3627,91 грн. З цих підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн, які підлягають відшкодуванню відповідачем.

Outcome: partial