Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

15 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , в якому просить: - поділити житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , - виділити позивачу у власність як окрему одну цілу частку будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 79,7 кв.м, що складається з: передпокою «1-1» площею 9,4 кв.м; житлової кімнати «1-2» площею 11,5 кв.м; житлової кімнати «1-3» площею 21,3 кв.м; житлової кімнати «1-4» площею 11,2 кв.м; кухні «1-5» площею 9,8 кв.м; ванни «1-6» площею 8,2 кв.м; веранди «1-І» площею 8,3 кв.м; а також господарські будівлі які розташовуються на належній позивачу земельній ділянці за кадастровим номером 5925355300:02:004:0230, а саме, літню кухню «Б», сараї «В», «Г», «Ж», погріб «Пг», вбиральню «У»; - відповідачу виділити у власність як окрему одну цілу частку будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 85,2 кв.м, що складається з: кухні «2-1» площею 11,9 кв.м; передпокою «2-2» площею 70 кв.м; житлової кімнати «2-3» площею 32,0 кв.м; житлової кімнати «2-4» площею 9,3 кв.м; житлової кімнати «2-5» площею 13,0 кв.м; коридору «ІІ» площею 12,0 кв.м; а також господарські будівлі, а саме: літню кухню «Д», сарай «Е», погріб «Пг1». В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 45/100 частин будинку [ADDRESS] (далі Будинок-1), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Шосткинського міської державної нотаріальної контори 22.02.2018. Іншим співвласником будинку (55/100 частки) є відповідач [PERSON] Будинок-1 мав та має два окремі входи, що фактично вже є поділеним на дві окремі квартири та окремі подвір`я на яких розташовуються господарські будівлі. Половині будинку відповідача надана поштова адреса: [ADDRESS] . Позивач також є власником земельної ділянки площею 0,0658 га, кадастровий номер 5925355300:02:004:0230 за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею 0,03734 га, кадастровий номер 5925355300:02:004:0231 за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Позивач [PERSON] намагалася вирішити питання про розподіл житлового будинку та земельної ділянки у позасудовому порядку, оскільки не мала змоги повноцінно користуватись і розпоряджатись своїм майном, але відповідач відмовляється звертатися до нотаріуса для укладання з нею договору поділу житлового будинку. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена, надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також, просить залишити за нею судовий збір та не стягувати його з відповідача. (а.с.23) В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. (а.с.24) Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.1, 2 ст. 328 ЦК України). Згідно із ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, з вище наведеного вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , є спільною частковою власністю сторін. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В матеріалах справи такий договір відсутній, сторонами такий не представлено. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, в постанові від 01.07.2019 року у справі №404/10673/14-ц висловив позицію, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Оскільки сторони не досягли у досудовому порядку згоди стосовно поділу спірного будинку, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме припинити право спільної часткової власності Будинку-1, здійснити його поділ та виділити окремо кожному позивачу та відповідачу у власність як окрему одну цілу частку Будинку-1. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3355198566.1 від 13 грудня 2023 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2297 гривень 68 копійок. (а.с.1) З врахуванням того, що позивач просить судовий збір не стягувати з відповідача, суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved