Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідачів. 1. 20.02.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (далі - позивач), в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2, разом відповідачі) з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 2224,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 81364,77 гривень та судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2013 року заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/3224/13-ц, позовні вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» в особі філії ПАТ «КБ Надра» Одеського регіонального управління до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» № 05/09/2007/840-К/766 від 18.09.2007 року задоволено та вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 05/09/2007/840-К/766 від 18.09.2007 року на загальну суму 24722,13 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 197603,94 гривні. 08.07.2020 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області, яка набрала законної сили 07.08.2020 року, заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні у цивільній справі № 496/3224/13-ц за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС». В зв`язку вказаним ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» є правонаступником ПАТ «КБ «НАДРА» у правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 05/09/2007/840-К/766 укладеного з відповідачами. Станом на момент звернення з цією позовною заявою, заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/3224/13-ц не виконано. В силу наведеного, на думку позивача, у нього, як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА» виникло право вимоги до відповідачів сплати 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 2224,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 81364,77 гривні. У зв`язку з вищевикладеним позивач, в особі представника, звернувся до суду. 3. Відповідач 1, в особі представника, надав відзив на позов в якому просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу. В обґрунтування зазначив, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року з відповідачів стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за договором «Автопакет» № 05/09/2007/840-К/766 від 18.09.2007 року в сумі 24722,13 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 197603,97 гривні та судовий збір по 988,02 гривень з кожного. Згідно з відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження у період з 08.04.2014 року по 15.06.2015 року у Біляївському МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 42897007 з примусового виконання виконавчого листа № 496/3224/13-ц, виданого 06.02.2014 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» грошових коштів у розмірі 198591,99 гривень, за яким винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», чинній на момент прийняття рішення. 10.06.2016 року Біляївським МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було відкрите виконавче провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА». Згідно даних системи, у період з 10.06.2016 року по 18.10.2017 року у Біляївському МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 51389501 з примусового виконання виконавчого листа № 496/3224/13-ц, виданого 06.02.2014 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» грошових коштів у розмірі 198591,99 гривня, за яким винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». На теперішній час виконавчий документ на примусовому виконанні у відділах виконавчої служби не перебуває. Щодо розрахунку 3% річних представник позивача посилалася на Постанову ВС у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2018 року у справі № 914/712/16, де зазначено, що базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Також повідомила суд про те, що [PERSON] частково виконав договір «Автопакет» № 05/09/2007/840-К/766, але після того, як останній не зміг виконувати умови кредитного договору, ним було передано ПАТ «КБ «НАДРА» для реалізації ТЗ марки «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний за рахунок кредитних коштів. Листом ПАТ «КБ «НАДРА» від 05.09.2012 року (вих. № 40/3/1-9/785) [PERSON] було повідомлено, що ТЗ, який є залоговим майном банку, заволоділа невстановлена особа. Разом з листом ПАТ «КБ «НАДРА» направило [PERSON] копію постанови про порушення кримінальної справи від 31.08.2012 року. Згідно вказаної постанови про порушення кримінальної справи, в період з 26.05.2012 року по 29.05.2012 року [PERSON] , будучи посадовою особою начальник сектора судового представництва відділу проблемних активів роздрібного бізнесу філії ПАО КБ «НАДРА» Одеське РУ навмисно, з корисних спонукань, зловживав своїм службовим становищем, незаконно заволодів чужим майном автотранспортними засобами в кількості двох одиниць, які є заставним майном банку, чим спричинив ПАТ «КБ «НАДРА» матеріальну шкоду в сумі 134472,00 гривні. Згідно постанови слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, [PERSON] , від 04.02.2015 року [PERSON] було залучено до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12013170470003015 від 14.03.2013 року як потерпілого. (а.с. 44-58) 4. Представником позивача були подані до суду заперечення проти заяви про застосування строків позовної давності. Зазначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів (ч. 1 чт. 256 ЦК України), загальна позовна давність встановлюється у тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України), перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядок обчислення та перебігу позовної давності (ч. 1 ст. 262 ЦК України). Так як, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги 26.02.2020 року, а позов до відповідача було подано 07.02.2023 року то строк позовної давності є таким, що не пропущено. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Окрім цього представник позивача, зазначає, що позивачем враховано положення п. 18 та п. 19 Прикінцевих положень ЦК України, саме тому ТОВ «Консалт Солюшенс» і звернулося з розрахунком за період з 24 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року, тобто з урахуванням продовження строку позовної давності та заборони на нарахування штрафних санкційпередбачених ст. 625 ЦК України. (а.с. 76-77) 5. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування зазначив, що не погоджується з аргументами представника відповідача 1 оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (Постанова ВП ВС від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц, Постанова ВС від 30.01.2019 року по справі № 905/2324/17 та від 13.02.2019 року по справі № 922/175/18). Окрім цього зазначив, що за змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо відкриття кримінального провадження зазначив, що вказаний автомобіль не був повернутий ні відповідачу 1 ні ПАТ «КБ «НАДРА», станом на момент подачі відповіді на відзив на позовну заяву позивачу не відомо про місце знаходження ТЗ. Фактичної реалізації на прилюдних торгах або продажу за участю боржника заставного ТЗ не проводилась, грошові кошти кредитор в рахунок часткового погашення заборгованості не отримував, таким чином заборгованість становить 24722,13 доларів США, яка встановлена рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року по справі № 496/3224/13-ц. Окрім того невідома особа заволоділа ТЗ в період з 26.05.2012 року по 29.05.2012 року, а рішення було прийнято Біляївським районним судом Одеської області 19.11.2013 року. (а.с. 82-84) 6. Від представника відповідача 1 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що з тексту заочного рішення у справі № 496/3224/13-ц, відповідачі не виконують своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості, яка станом на 29.04.2013 року становить 24722,13 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 197603,97 гривні, з яких заборгованість по тілу кредиту 13527,76 доларів США, що складає 108127,39 гривень; заборгованість за відсотками 7379,44 доларів США, що складає 58983,86 гривні; пеня за прострочення сплати кредиту 1672,40 долара США, що складає 13367,49 гривень; штраф за порушення виконання умов договору 2142,53 долара США, що складає 17125,23 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Проте позивач у розрахунку заборгованості зазначає, що основна сума заборгованості за договором складає 24722,13 долара США, що, на думку представника відповідача 1, не відповідає дійсності, закону та заочному рішенню Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року по справі № 496/3224/13-ц. Щодо неправомірності нарахування 3% річних представник відповідача 1 звернув увагу суду на те, що відповідно до правової позиції у справі № 914/712/16, Верховним Судом роблено висновок про те, що базою (основою) для нарахування 3% річних є зокрема сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Окрім цього Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі 916/2889/13 (постанова від 21.05.2019 року) дійшов висновку про те, що п. 48 враховуючи положення ст.ст. 3, 509, 625 ЦК України, за змістом яких передбачається правомірне нарахування інфляційних втрат і 3% річних, нараховані за попередній період, колегія суддів не приймає до уваги недоречні аргументи скаржника про те, що без урахування п.п. 1.1., 2.1. мирової угоди № 212 суд першої інстанції безпідставно змінив базу та період нарахування інфляційних втрат і 3% річних, а також при їх розрахунках неправомірно застосував методологію, згідно з якою «інфляційні на інфляційні не нараховуються». Таким чином, на думку представника відповідача 1, помилковим є твердження, що під час нарахування 3% річних урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за заочним рішенням у справі № 496/3224/13-ц від 19.11.2013 року. (а.с. 96-99) 7. Відповідач 2 відзив на позов до суду не надала. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 8. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2023 року справа № 496/1261/23 була передана судді Портній О.П. (а.с. 14) 9. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 07 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 19-20) 11. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що 19.11.2013 року Біляївським районним судом Одеської області по справі № 496/3224/13-ц, постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» в особі філії ПАТ «КБ «НАДРА» Одеського регіонального управління до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором «Автопакет» № 05/09/2007/840-К/766 від 18.09.2007 року в сумі 24722,13 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 197603,97 гривень, а також стягнуто з [PERSON] та [PERSON] судовий збір по 988,02 гривень з кожного. (а.с. 8-9) 15. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.07.2020 року по справі № 496/3224/13-ц, заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником та ухвалено замінити сторону виконавчого провадження ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» по цивільній справі № 496/3224/13-ц за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 10-11). 16. Постановою в.о. слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 31.08.2012 року порушена кримінальна справа у відношенні [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Кримінальній справі присвоєно реєстраційний номер № 032012001111. (а.с. 52) 17. З копії постанови вбачається, що в період з 26.05.2012 року по 29.05.2012 року [PERSON] , будучи посадовою особою начальником сектору судового представництва відділу проблемних активів роздрібного бізнесу філії ПАТ «КБ «НАДРА» Одеське РУ, умисно, з корисних мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволодів чужим майном автотранспортними засобами в кількості дві одиниці, які являються заставним майном банку, чим завдав ПАТ «КБ «НАДРА» матеріальної шкоди в розмірі 134472,00 гривні. 18. Листом від 05.09.2012 року (вих. № 40/3/1-9/785) філія ПАТ «КБ «НАДРА» повідомила [PERSON] про те, що зміною позичальника та поручителя займається відділення № 1599. Вашим автотранспортним засобом, яке являється заставним майном банку, заволоділа невстановлена особа. За цим фактом СВ Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області порушена кримінальна справа. (а.с. 53) 19. Постановою слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 04.02.2015 року [PERSON] залучено до кримінального провадження № 12013170470003015 від 14.03.2013 року як потерпілого. (зворотній а.с. 52) 20. З інформації, наявної в спецрозділі ВП від 11.05.2023 року, вбачається, що стан виконавчого провадження № 42897007, відкритого 08.04.2014 року, з примусового виконання виконавчого листа № 496/3224/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області 06.02.2014 року про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» у розмірі 198591,99 гривня завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження. (а.с. 50-51) 21. 10.06.2016 року постановою в.о. начальника Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, [PERSON] , відкрите виконавче провадження № 51389501 з примусового виконання виконавчого листа № 496/3224/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області 06.02.2014 року про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» у розмірі 198591,99 гривня. (зворотній а.с. 48) 22. 18.10.2017 року постановою в.о. начальника Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Ярового В.М., виконавче провадження № 51389501 з примусового виконання виконавчого листа № 496/3224/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області 06.02.2014 року про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» у розмірі 198591,99 гривня, закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». (а.с. 49) 23. З копії листа від 11.05.2023 року (вих. № 18505/03.2-07) Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного МУМЮ (м. Одеса) вбачається, що відповідно до інформації системи, на теперішній час, виконавчий лист № 496/3224/13-ц, виданий 06.02.2014 року Біляївським районним судом Одеської області, на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служи Одеської області Південного МУМЮ (м. Одеса) не перебуває. (зворотній а.с. 47-48) V. Оцінка Суду. 24. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 25. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 26. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 27. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 28. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 29. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 30. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 31. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 32. Судом встановлено, що Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року у справі № 496/3224/13-ц, яке досліджувалося судом, зокрема і шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, в апеляційному порядку не оскаржувалося, заява про перегляд заочного рішення відповідачами не подавалася. У зв`язку з цим заочне рішення набрало законної сили 29.11.2013 року. 33. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.07.2020 року у справі № 496/3224/13-ц, яка досліджена судом, зокрема і шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, замінено сторону, а саме первісного стягувача у цивільній справі № 496/3224/13-ц ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс». 34. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 35. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідачів перед позивачем, а в наступному перед правонаступником позивача. 36. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 37. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 38. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. 39. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова ВП ВС від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц). 40. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). 41. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. 42. У Постанові КЦС ВС від 06.12.2023 року у справі № 522/12406/22 також зроблено висновок, що зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. 43. У зв`язку з цим судом не враховуються ті обставини, що виконавчі провадження №№ 42897007, 51389501 з примусового виконання виконавчого листа № 496/3224/13-ц, виданого 06.02.2014 року Біляївським районим судом Одеської області були завершені. 44. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.07.2020 року, яка набрала законної сили 07.08.2020 року, було підтверджено правонаступництво ТОВ «Консалт Солюшенс» по відношенню до ПАТ «КБ «НАДРА» у кредитному договорі № 05/09/2007/840-к/766 від 18.09.2007 року та договору поруки, зважаючи, що зобов`язання за кредитним договором не припинено, рішення суду про стягнення боргу не виконано, то суд приходить до висновку про можливість розгляду питання щодо застосування положень ст. 625 ЦК України до обставин даної справи. 45. Аналізуючи обґрунтованість заявлених ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вимог щодо стягнення 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступних висновків. 46. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. 47. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. 48. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. 49. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 50. Судом також встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року у справі № 496/3224/13-ц заборгованість за кредитним договором № 05/09/2007/840-К/766 від 18.09.2007 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно в іноземній валюті у розмірі 24722 долара США 13 центів з вказівкою на еквівалент у національній валюті. 51. У зв`язку з цим суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) зроблено висновок, що "у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення". 52. Таким чином, як валютою кредитного зобов`язання, так і валютою стягнення заборгованості, визначеної рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року у справі № 496/3224/13-ц є іноземна валюта у виді доларах США, а не національна валюта. 53. У Постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій у частині визначення 3 % річних у доларах США, оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. 54. У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 55. У цьому випадку Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення з відповідача заборгованості саме в іноземній валюті, тобто прострочена сума визначена у розмірі 75 000,00 доларів США, що передбачає і нарахування 3 % річних саме із 75 000,00 доларів США. 56. З огляду на вищевикладене саме 24722,13 долара США має враховуватися при розрахунку заборгованості 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України. 57. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). 58. Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). 59.\~Заявлений позивачем\~до розрахунку\~період становить\~з 24.02.2019\~по 23.02.2022\~року.\~Кількість днів\~прострочення в\~межах даного\~періоду 1096\~днів.\~Сума заборгованості\~складає 24722,13\~доларів США.\~З урахуванням\~формули (Сума\~санкції=С\~х 3\~х Д\~:\~365\~:\~100),\~сума 3\~%\~річних відповідно до ст. 625 ЦК України становить 2224,99 долара США, що підлягає стягненню на користь ТОВ «Консалт Солюшенс». 60. Разом з тим, 24.02.2022 року на всій території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, який діє по теперішній час. В зв`язку з чим, відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.\~625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 61. У Постанові ВП ВС від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц було зроблено висновок, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій в частині зазначення гривневого еквівалента розміру стягнутої суми позики, отриманої в іноземній валюті та 3 % річних від простроченої суми, підлягають зміні. 62. З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «Консалт Солюшенс» має право стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 2224,99 долара США без визначення еквівалента у національній валюті. 63. Зважаючи на те, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 05/09/2007/840-К/766 від 18.09.2007 року було забезпечено порукою [PERSON] за відповідним договором від 18.09.2007 року, а відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України порука як спосіб забезпечення зобов`язання має акцесорний характер по відношенню до забезпеченого нею зобов`язання (тобто слідує правовій долі основного зобов`язання, а зміна кредитора в основному зобов`язанні тягне за собою зміну кредитора і в забезпеченому зобов`язанні), а також враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України встановлено солідарну відповідальність боржника та поручителя, то ТОВ «Консалт Солюшенс» має право стягнення вищезазначеної суми заборгованості солідарно з [PERSON] та [PERSON] . 64. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості. В свою чергу відповідачами не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 65. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 66. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 67. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 68. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). 69. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). 70. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". 71. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. 72. Відповідно до п. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 73. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 74. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 75. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18. 76. Враховуючи, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження понесення ним витрат на оплату правової допомоги, заяв/клопотань від сторони позивача в порядку ст. 246 ЦПК України не надходило, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги. 77. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 78. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно копії платіжної інструкції № 61 від 07.02.2023 року (а.с. 6) позивачем було сплачено 2684,00 гривні судового збору за подання позовної заяви, які підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Outcome: approved