Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України задоволено частково. Скасовано наказ Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 15 грудня 2022 року № 53-ОП в частині звільнення [PERSON] . Скасовано Наказ (Розпорядження) № 333-к від 28 грудня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] . Поновлено [PERSON] на посаді юрисконсульта 1-ої категорії сектору з договірної роботи юридичної служби Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Херсонського морського порту). В задоволенні позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді. Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (код ЄДРПОУ 38727770), на користь держави судовий збір у розмірі 3220,80 гривень (три тисячі двісті двадцять грн. 80 коп.). Представник позивача [PERSON] адвокат Загоруйко Геннадій Анатолійович подав до суду заяву про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 48910 грн., посилаючись на те, що у позовній заяві представник позивача зазначав (робив заяву до судових дебатів) про стягнення судових витрат з відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~на професійну правничу допомогу;\~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Загоруйко Геннадієм Анатолійовичем укладено договір №03/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року. На підтвердження понесених витрат представником позивача до суду надано копії: - рахунку фактури №03/2023/521/2206/23/1 від 21 липня 2023 року, - рахунку фактури №03/2023/521/2206/23/2 від 13 жовтня 2023 року, - рахунку фактури №03/2023/521/2206/23/3 від 15 листопада 2023 року, - акта №03/2023/521/2206/23/1 від 21.07.2023 року наданих послуг за Договором №03/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, - акта №03/2023/521/2206/23/2 від 13.10.2023 року наданих послуг за Договором №03/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, - акта №03/2023/521/2206/23/3 від 15.11.2023 року наданих послуг за Договором №03/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року Отже, стороною позивача дійсно надано суду докази на підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, надано докази сплати таких витрат у розмірі 48910,00 гривень. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, враховуючи подані стороною позивача докази, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 48910,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved