Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Заява мотивована\~тим,\~що в с. Супрунівка Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно. Заявник вчасно у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері та 15.11.2016 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Згодом заявнику стало відомо, що його мати за життя прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформила право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Мати заявника [PERSON] на час смерті її матері [PERSON] проживала спільно та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . До смерті [PERSON] , [PERSON] опікувалась нею, вони вели спільне господарство та спільний побут за адресою [ADDRESS] . В подальшому після смерті [PERSON] , [PERSON] , продовжувала доглядати за будинком який розташований за адресою [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] , тобто фактично здійснювала оперативне управління майном покійної. Таким чином покійна мати заявника [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . З наведеного слідує, що заявник має право на оформлення права власності в порядку спадкування на майно покійної [PERSON] , на яке, за життя, [PERSON] не встигла оформити право власності в порядку спадкування. Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , заянику було відмовлено у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів факту прийняття спадщини покійною матір`ю [PERSON] після смерті [PERSON] шляхом фактичного управління майном та документів підтверджуючих факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] .. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Нечепуренко Г.І. заявлені вимоги підтримав, просить їх задовільнити, так як встановлення даних фактів необхідне для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] . Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази, що добре знайомі з заявником, його покійною матір`ю та бабусею, підтверджують той факт, що [PERSON] була донькою [PERSON] , а також те, що [PERSON] повністю прийняла спадщину після смерті своєї матері. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також факт прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON] повністю підтверджується показами свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема копіями: паспорта та свідоцтва про народження заявника, свідоцтва про смерть [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину [PERSON] за законом після смерті [PERSON] , довідки Немирівської міської ради №9100 від 05.12.2022, витяга із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідками - виписками із погосподарської книги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР (1963 р.) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження в судовому засідання, встановлення даних фактів має для заявниці юридичне значення і потрібне для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved