Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проживала однією сім`єю з відповідачем у період з травня 2017 року по 23.11.2023 року без реєстрації шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Від цих стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з [PERSON] у них не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Фактично стосунки між ними припинено з 23.11.2023 року і з цього часу вони проживають окремо. Їх малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом із нею за адресою [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні. Вони з батьком дитини не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Відповідач з 23.11.2023 року не бере участі у вихованні та утриманні сина. Фактична сума місячних витрат на утримання дитини, які самостійно несе позивач, становить понад 24000 гривень. Це, зокрема, витрати на харчування, гігієну, комунальні послуги, витрати на одяг. Окрім того, нею було придбано дитяче ліжечко, вартістю 16000 гривень; ванночку для купання, вартістю 6000 гривень; ходунки, вартістю 1300 гривень. Також вона самостійно несе витрати на медичне обслуговування та розвиток дитини, а також планує придбати абонемент для дитини на плавання та медичний масаж. Зазначила, що [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має. Стан його здоров`я дозволяє йому працювати, а тому вважає, що останній має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 12000 гривень. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 12000 гривень щомісячно. Ухвалою суду від 14.05.2024 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду. Представником відповідача подано відзив на позов. У відзиві представник позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини у розмірі не більше 6000 гривень. Зазначив, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, тобто є непрацездатною особою та потребує постійного підтримуючого лікування. Також вказував на те, що [PERSON] має статус фізичної особи-підприємця та за 2023 рік отримав дохід у розмірі 517420 гривень. Таким чином, його орієнтований дохід на місяць становить 43118 гривень, з яких він витрачає кошти на своє лікування, комунальні послуги та на оренду житла, оскільки власного немає. Покликався на те, що відповідач у цілому приймає активну участь у щоденному утриманні та вихованні, розвитку, медичному забезпеченні сина, та у добровільному порядку сплачує всі потреби на утримання дитини. Доводи позивача щодо необхідності оплати комунальних послуг за адресою [ADDRESS] є необґрунтованими, оскільки ці витрати не є витратами на утримання дитини, у вказаному житлі проживають також [PERSON] та [PERSON] , яких відповідач не зобов`язаний утримувати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Вважає, що задекларовані [PERSON] доходи свідчать про те, що останній має змогу сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Просив позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. У поданій до суду заяві просили розглянути справу у їх відсутності з урахуванням поданого відзиву. Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача та\~її представника,\~дослідивши письмові\~докази,\~з`ясувавши\~фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від фактичних шлюбних відносин у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 51\~Конституції України \~та\~ статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Отже, під час вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини визначальним є те, разом із ким спільно проживає дитина. Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 Кодексу). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 Кодексу). Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як було встановлено судом малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем, що відповідач у поданому відзиві не заперечував. На підставі наведеного суд вважає, що позивач має право на стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки син проживає разом із нею, а тому, з урахуванням заявлених позовних вимог, аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі\~статтями 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Так, як вбачається з дослідженого судом посвідчення серії 12 ААГ, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, загальне захворювання (а.с.37-38). Термін встановлення інвалідності до 15.05.2026 року. Інших утриманців у відповідача не має. Натомість, із дослідженої судом податкової декларації ФОП [PERSON] встановлено, що ним за 2023 рік було задекларовано дохід у розмірі 517420 гривень, що в середньому на місяць становить 43118 гривень (а.с.38-39). При цьому, останній на підставі договору оренди житлового приміщення орендує житло, доказів наявності у власності відповідача рухомого та нерухомого майна суду надано не було. Аргументи позивача щодо необхідності врахування при визначенні розміру аліментів на утримання дитини витрат на оплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] суд відхиляє, оскільки вказані витрати не є витратами на утримання дитини, а тому заперечення відповідача є слушними. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років становить - 2563 гривні. Одночасно частиною другою статті 182\~СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1281,50 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації права дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дітей. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку та зобов`язаний матеріально утримувати власну дитину. Оскільки дитина проживає разом із матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий із позивачем обов`язок щодо її утримання і матеріального забезпечення, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі по 6000 гривень щомісячно. На переконання суду такий розмір аліментів, з урахуванням обов`язку позивачки по утриманню дитини, забезпечить потреби малолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача, який є інвалідом ІІ групи та не придатний до трудової діяльності в звичайних умовах, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення його належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Положенням ст.191Сімейного кодексу України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1ст.430 Цивільного процесуального кодексу України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial