Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором CL-239654 від 20.11.2019 року у розмірі 162\~404,63 грн., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору CL-239654 від 20.11.2019 року відповідач отримав кредит у сумі 151000,00 грн. на строк до 19.11.2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 29.11.2021 року, відповідач має заборгованість у розмірі 131\~171,94 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 31232,69 грн. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. На адресу реєстрації місця проживання відповідача 26 жовтня 2021 року кредитодавцем направлялася досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, але Відповідач не отримував вказану досудову вимогу банку, а отже у позивача не виникло права вимоги щодо повернення кредиту достроково. Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. 26.10.2021 року банком було направлено на його адресу досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яке повинно бути проведено протягом 30 днів з дати отримання вимоги. Відповідно до наданих суду письмових доказів вказане повідомлення направлено банком на адресу Відповідача, але ним не отримано. Проте Позивач вважає, що достатньо лише підтвердження направлення позичальнику такої вимоги. Однак така позиція не відповідає умовам кредитного договору, приписам Закону України «Про споживче кредитування» та правовій позиції Верховного Суду. Оскільки Кредитний договір №CL-239654, що укладений між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 20.11.20219 року є споживчим, то зазначений правовий висновок підлягає застосуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Матеріали справи не містять доказів вручення Відповідачу досудової вимоги від 26.10.2021 року щодо виконання договірних зобов`язань. У позовній заяві зазначено, що Позивач здійснив витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката в сумі 21 998, 90 грн. Згідно з договором про надання правової допомоги виникає питання які послуги надання правової допомоги входять в судову процедуру, за яку адвокат визначає гонорар у розмірі 13% ? Гонорар вираховується у конкретному етапі при погашенні заборгованості, тобто у разі погашення заборгованості на етапі судової процедури, Замовник сплачує виконавцю встановлений відсоток лише після того як буде сплачена заборгованість Боржником. По даній справі заборгованість на етапі судової процедури не була сплачена, а отже і стягнення з Відповідача 13% є безпідставною. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником надано заяву відповідно до якої просила розгляд справи здійснити без участі відповідача, позовні вимоги не визнає, заперечення на позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 20 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір CL-23965, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у сумі 151\~000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 151\~000,00 грн. Згідно з п. 2.4 Кредитного договору, кредит надано на наступні цілі: 120303,00 грн на поточні потреби позичальника та 12697,00 грн на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Альфа банк». Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Згідно з п. 6.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 5408 грн щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору (п. 6.2 Кредитного договору). Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому кредитним договором. Згідно п. 6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу). Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим кредитним договором, в тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість визначену п.6.6. Кредитного договору. Згідно із п. 6.9 Кредитного договору, банк у випадку, передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. В силу положень п. 6.10 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3 кредитного договору) протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.9. Кредитного договору). Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (повернення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту, кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. З огляду на положення п. 8.1. Кредитного договору, за виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним майном, у тому числі грошовими коштами, наяке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законом України. Відповідно до Графіку платежів за Кредитним договором № CL-208734239654 від 20.11.2019 та розрахунку сукупної вартості кредиту, що є Додатком №1 до Кредитного договору слідує, що відповідач з 20.12.2019 року по 20.10.2024 року зобов`язався сплачувати щомісячний ануїтентний платіж в розмірі 5480,00 грн, а 19.11.2024 року 5376,57 грн (а.с. 7). В порушення умов договору відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку станом на 29.11.2021 утворилась заборгованість в сумі 162404,63 грн, з яких: 131171,94 грн заборгованість за тілом кредиту, 31232,69 грн - заборгованість за відсотками, що слідує із розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-239654 від 20.11.2019 року. 26 жовтня 2021 року АТ «Кредобанк» через неналежне виконання відповідач умов Кредитного договору направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості відповідно до змісту якої банк вимагає від відповідача достроково повернути кредит, проценти за користування кредитом, комісії за цим кредитним договором у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, але не пізніше 35 календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку у розмірі: 125833,84 грн заборгованості за тілом кредиту, 53388,10 грн прострочена заборгованість по тілу, 9889,42 грн. строкові проценти, 17391,75 грн. прострочені проценти. Вказану вимогу АТ «Кредобанк» направило на адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджено Списком №2 АТ «Укрпошта», проте доказів вручення матеріали справи не містять. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано». Оскільки Кредитний договір № CL-239654, що укладений між АТ «Кредобанк» та відповідачем 20.11.2019 року є споживчим, тому зазначений правовий висновок підлягає застосуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Так як відповідач не отримав вимоги АТ «Кредобанк» про дострокове повернення кредиту, тому суд вважає, що Банк не набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості за Кредитним договором достроково (простроченої і поточної), а на час подачі позову позивач: АТ «Кредобанк» має право лише на стягнення з відповідача простроченої заборгованості станом на 23.10.2021 року, виходячи із принципу диспозитивності судового процесу. При визначенні розміру кредитної заборгованості, суд виходить з наступного. Згідно зі частинами 1 статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України). Так, згідно Графіку платежів за Кредитним договором № CL-239654 від 20.11.2019, що є Додатком №1 до Кредитного договору відповідач за період з 20.12.2019 року по 29.12.2021 року, тобто заявленому у графіку платежів розрахунком періоді станом на дату звернення у суд із позовом. Як слідує із виписки про рух коштів по рахунку позичальника [PERSON] , останнім за період з 20.11.2019 по 20.11.2021 було сплачено 19828,06 грн. кредитної заборгованості, а на погашення відсотків 67771,94 грн. Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України Кредитний договір, Графік платежів за Кредитним договором № CL-239654 від 20.11.2019, що є Додатком №1 до Кредитного договору, суд вважає, що розмір простроченої кредитної заборгованості відповідача за Кредитним договором станом становить 95543,88 грн. заборгованість за тілом кредиту + 31232,69 грн. заборгованість по відсоткам. Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року; свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності серія ЛВ №00550; довіреність №12201 від 26.10.2021 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). За таких обставин, суд приходить до висновку, що на користь позивачки підлягає стягненню 21998 грн. 90 коп. в якості відшкодування судових витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial