Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачкою з 20 серпня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі; -неповнолітніх дітей в шлюбі не мають; -причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що вони з відповідачкою вже досить тривалий час не проживають як чоловік та дружина, їхній шлюб носить формальний характер та фактично розпався; -станом на сьогодні спору щодо поділу майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, немає; -подальше збереження їхнього шлюбу неможливе, недоцільне та суперечитиме їхнім інтересам; -строк на примирення їм не надавати, оскільки їхній шлюб носить формальний характер, тому примирення між ними неможливе,\~\~\~\~ звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у поданій ним заяві /а.с.2-3/ позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розглянути справу в його відсутність та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.18/, згідно якої просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №5171420063 /а.с.1/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211грн.20коп., -50 відсотків якого в розмірі 605грн.60коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 605грн.60коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved