Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 08.07.2022 між ним та відповідачем було зареєструвано шлюб, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка [INFO] померла. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2023 року з приводу різних поглядів на життя, побутового укладу та сімейних обов`язків, з обох боків згасла любов, виникло відчуття байдужості та небажання спільного сумісного проживання. Подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим, недоцільним та таким, що суперечить інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що вона визнає позовні вимоги у повному обсязі. Згідно із ухвалою суду від 06.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у Покровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 202, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка [INFO] померла. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені з грудня 2023 року. Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтв про шлюб сторін, про народження та смерть дитини, заяв сторін. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно із ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення сторони вважають неможливим, наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявила. На підставі ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved