Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

08.01.2024 року позивач засобами звичайної електронної пошти звернувся до суду в особі свого представника адвоката Бережного Геннадія Васильовича з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього 6900,00 грн. за договором позики, укладеним у формі письмової розписки строком дії з 27.08.2023 року до 01.01.2024 року через порушення строку виконання зобов`язання. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області Болибок Є.А. від 10.01.2024 року, з урахуванням ухвали судді Дергачівсього районного суду Харківської області Болибок Є.А. від 10.01.2024 року про виправлення описки, справа була передана на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Харківської області за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, яким було: [ADDRESS] , де він був знятий з реєстрації місця проживання 03.04.2021 року (а.с.10-12). При цьому Дергачівський районний суд Харківської області не погодився з позицією позивача щодо можливості розгляду справи за місцем виконання вказаного договору у Дергачівській міській територіальній громаді Харківського району Харківської області та вирішив, що підсудність даної справи повинна визначатися на підставі ч.9 ст.28 ЦПК України за останнім відомим місцем реєстрації відповідача. Ухвалою даного складу суду від 21.02.2024 року вказана справа була прийнята до розгляду та залишена без руху через відсутність належних доказів звернення представника позивача в інтересах позивача до суду, відсутності належного доказу на представлення інтересів позивача відповідно до вимог процесуального закону та виконання вимог ч.1 ст.177 ЦПК України щодо направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача перед зверненням до суду (а.с.22). 01.03.2024 року на адресу суду засобами Електронного суду від представника позивача надійшла нова редакція позовної заяви з відповідними додатками на підтвердження повноважень представника позивача з виконанням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України, чим вимоги ухвали судді від 21.02.2024 року були виконані у повному обсязі у визначений в ухвалі строк (а.с.25, 30). Ухвалою судді від 06.03.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні, відмовлено позивачеві у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, здійснений виклик відповідача як через веб-сайт судової влади України, так і за останнім відомим місцем його проживання, повідомлено позивача про необхідність подання суду оригіналу розписки, як доказу того, що відповідач не виконав свої обов`язки з укладеного між сторонами договору (а.с.31-32). Позивач вказану ухвалу отримав через свого представника у порядку ч.7 ст.272 ЦПК України (а.с.35), відповідач вказану ухвалу отримав у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.36). Заяви, клопотання від сторін не надходили та судом інші процесуальні дії не застосовувалися. Відповідач не подавав відзив на позовну заяву в даному складі суду. Позивач особисто або через свого представника не надав суду оригіналу розписки як єдиної підстави для підтвердження відсутності розрахунку відповідача. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5\~ст.279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27.08.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі письмової розписки, на підставі якої відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 6900,00 грн., з терміном повернення до 01.01.2024 року із порядком погашення у кніці строку її дії, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією відповідної розписки, текст якої та її суть відповідачем не оспорювалися (а.с.5, зворотній бік). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626 та 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Абзацом другим частини першої статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг майна чи коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання майна чи коштів. Тобто боргові відносини між сторонами виникли. В той же час позивач не надав оригіналу розписки до суду, що унеможливлює підтвердження того факту, що відповідач не повернув позивачу вказані кошти, оскільки виключно наявність оригіналу розписки може для суду підтвердити факт того, що договір позики між сторонами не був виконаний, а тому у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору та змісту умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Лише наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed