Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказала, що нею та відповідачем 21.04.2012 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.01.2024 р. у справі №345/6006/23 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.04.2012 року. Спільного сина [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні матері. У період зареєстрованого шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано наступне майно: Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40.9 кв.м., в т.ч. житлова площа - 15.9 кв.м.\~ та Легковий автомобіль SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Дата реєстрації права власності 14.03.2020 р. Однак, як стало відомо позивачці, під час перебування ними у зареєстрованому шлюбі, 04.11.2023 р. відповідачем було відчужено їх спільний автомобіль у користь матері [PERSON] - [PERSON] . Таке відчуження відбулося без згоди позивачки, всупереч її інтересам та інтересам їх малолітнього сина. Очевидно, що таке переоформлення права власності на автомобіль від [PERSON] на [PERSON] відбулося з метою подальшого його перепродажу, без врахування інтересів позивачки та з метою приховання від неї компенсації 1/2 вартості такого автомобіля. Про намір продати їх спільний автомобіль та привласнити собі усі кошти, свідчать скріншоти із сайту АвтоРІА, де у січні 2024 року виставлено на продаж автомобіль SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ціна - 9050 доларів США. Крім цього, [PERSON] не визнає за [PERSON] права власності на 1/2 квартири [ADDRESS] , що позбавляє останню можливості користування таким майном, що, в свою чергу, порушує права позивачки. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40.9 кв.м. 3; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; Визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] легковий автомобіль SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості автомобіля замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 13.02.2024 року представник позивачки подала уточнену позовну заяву, в якій просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 166 025 грн., що становить 1/2 вартості автомобіля, замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі (а.с.55-61). Представник позивачки подала заяву, а якій позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ,\~ з 21.04.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.14, зворотна сторона). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.14). 19.01.2024 року рішенням Калуського міськрайонного суду Івано- Франківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21.04.2012 року розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні матері [PERSON] ( а.с.15-16). Як вбачається з матеріалів справи, під час спільного подружнього життя, 19.11.2022 року відповідач [PERSON] на підставі договору про цільовий внесок у діяльність від 18.12.2020 року набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.19, зворотна сторона). Відповідно до свідоцтва про реєсрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] за [PERSON] 14.03.2020 року зареєстровано транспортний засіб, а саме SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та перереєстрований на [PERSON] [INFO] , з видачею їй свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] (а.с.20,21). Відповідно до довідки від 06.02.2024 року про оціночну вартість об`єкта нерухомості однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 40,9 кв.м., оціночна вартість об`єкту становить 1 789 857,97 (а.с.62-64). Відповідно до довідки від 02.02.2024 року, складеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , середньо ринкова вартість легкового автомобіля SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, тип палива дизель, об`єм двигуна 1598 см.куб, складає 332 050 грн. (а.с.65). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що спірне майно зареєстроване на відповідача під час перебування сторін у шлюбі та за презумпцією спільності права власності подружжя належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, а отже частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та підлягають поділу в ідеальних частках. А тому, зважаючи на оцінку всіх доказів в сукупності, доведення позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід здійснити поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та зареєстроване на відповідача [PERSON] , а саме визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 40.9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 364 ЦК України визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, проте така компенсація може бути надана лише за його згодою. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено при розгляді справи, спірний автомобіль SKODA OCTAVIA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний сторонами в шлюбі, право власності на нього зареєстровано за відповідачем [PERSON] та перереєстровано на нового власника, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за 1/2 частину вказаного автомобіля, як спільного майна подружжя. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, то слід вказати наступне. За вимогами ст.133,137,141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 21.03.2024 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення рішення у справі За подання позову позивачем оплачено частково судовий збір в розмірі\~ 1211,20 грн. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Ціна позову визначена в розмірі 1 060 953,99 грн. Судовий збір за вимоги немайнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не більше ніж 15 140 грн. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 8 858,34 грн. (10 609,54 грн. 1211,20 грн.)

Outcome: approved