Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Ястребова Є.Б., звернулась до суду через підсистему "Електронний суд" з клопотанням про вирішити питання про стягнення судових витрати на надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 54\~000,00 грн. та направлення сторонам по справі поштових відправлень у розмірі 530,40 грн. В обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що Судові витрати позивача складаються з: судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.; залученням експертів та проведенням експертизи в сумі 7572 грн. 80 коп.; професійної (правничої) допомоги, згідно додаткової угоди № 1 до договору № 114 від 17 грудня 2019 року про надання правничої допомоги у розмірі 54\~000 грн.; оплата поштових відправлень документів сторонам по справі у розмірі 530 грн.40 коп. 14 вересня 2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у складі головуючого судді Мартинової О. М. було відкрито провадження у цивільній справі № 645/2902/20. Проведені судові засідання: 16 жовтня 2020 року о 13 годині 15 хвилин; 24 листопада 2020 року о 13 годині 30 хвилин; 22 січня 2021 року о 10 годині 00 хвилин; 22 лютого 2021 року о 10 годині 00 хвилин; 22 березня 2021 року о 14 годині 00 хвилин; 27 квітня 2021 року; 03 червня 2021 року об 11 годині 00 хвилин; 13 липня 2021 року о 10 годині 00 хвилин; 10 вересня 2021 року об 11 годині 50 хвилин. 06 грудня 2022 року Октябрським районним судом м. Полтави у складі головуючого судді Бугрій В. М. було прийнято до свого провадження цивільну справу № 645/2902/20. Проведені судові засідання: 07 лютого 2023 року об 11 годині 00 хвилин. 24 березня 2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у складі головуючого судді Алтухової О. Ю. було прийнято до свого провадження цивільну справу № 645/2902/20. Проведені судові засідання: 12 квітня 2023 року об 11 годині 30 хвилин; 24 травня 2023 року о 10 годині 00 хвилин; 14 червня 2023 року о 09 годині 30 хвилин; 19 липня 2023 року о 14 годині 30 хвилин; 20 вересня 2023 року о 10 годині 00 хвилин; 17 жовтня 2023 року о 14 годині 30 хвилин; 07 листопада 2023 року о 14 годині 30 хвилин; 30 листопада 2023 року о 13 годині 30 хвилин; 15 лютого 2024 року о 09 годині 15 хвилин; 09 квітня 2024 року 09 годині 15 хвилин; 16 травня 2024 року о 10 годині 30 хвилин; 13 червня 2024 року о 13 годині 30 хвилин. Виходячи з умов додаткової угоди № 1 до договору № 114 від 17 грудня 2019 року про надання правничої допомоги та періоду розгляду справи в провадженнях вищевказаних судів, сплата щомісячних платежів у розмірі 1 500 грн. відбувалося: з 17 грудня 2019 року по 24 лютого 2022 року; за лютий 2023 року; з 20 вересня 2023 року по 13 червня 2024 року. Сумарно правнича допомога АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ ЯСТРЕБОВА І ПАРТНЕРИ Сокольцю В.І. надавалася 36 місяців. Позивач повинен сплатити АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ ЯСТРЕБОВА І ПАРТНЕРИ гонорар у розмірі 54 000 грн. Також, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати відправки позивачем поштових відправлень сторонам по справі у розмірі 530 грн. 40 коп. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Ястребова Є.Б., підтримала клопотання про стягнення судових витрат. Представник відповідачки адвокат Гончаренко О.В. у судовому засіданні проти клопотання заперечував, з тих підстав, що стороною позивача не подано суду доказів про оплату послуг адвоката, договір адвоката та позивача містить у собі великий спектр адвокатських послуг, адвокатом позивача подано не завірені докази та не засвідчений додатковий договір. Також, представник відповідачки вважав, що стороною позивача порушено принцип розумності, при заявлені такої суми витрат на правову допомогу. При вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати. 13.06.2024 року Фрунзенським районним судом м.Харкова ухвалене рішення по цивільній справі № 645/2902/20, яким задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію середньої ринкової вартості станом на 12.03.2024 року 1/2 частини спільного майна подружжя - автомобіля «PEUGEOT 107» (2011 року випуску), сірого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , в сумі 73 694,40 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи в сумі 7572 грн 80 коп. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У судовому засіданні 13.06.2024 року представник позивача адвокат Ястрєбова Є.Б. зазначила про свій намір в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України надати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення суду ухвалене 13.06.2021 року, заява про ухвалення додаткового рішення подана до суду через систему «Електронний суд» 18.06.2024 року, отримана судом 19.06.2024 року. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України\~в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Так, матеріали справи містять наступні докази в обґрунтування вимог сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу: ордер на надання правової допомоги; договір № 114 від 17 грудня 2019 року; копія додаткової угоди № 1 до Договору № 114 від 17 грудня 2019 року; копія акту № 304 від 17.06.2024 року приймання-передавання наданої правничої допомоги; Файл ЕЦП (у форматі asice) від 18 червня 2024 року АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ ''ЯСТРЕБОВА І ПАРТНЕРИ'' акту № 304 від 17 червня 2024 року; Протокол ЕЦП від 18 червня 2024 року АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ ''ЯСТРЕБОВА І ПАРТНЕРИ'' акту № 304 від 17.06.2024 року приймання-передавання наданої правничої допомоги; квитанції поштових відправлень за період розгляду справи. З доводами представника відповідача про те, що предмет Договору № 114 від 17.12.2019 року про надання правничої допомоги у цивільному провадженні, укладений між [PERSON] і Адвокатським об`єднанням «ЯСТРЕБОВА І ПАРТНЕРИ» охоплює великий спектр адвокатських послуг і не можливо визначитися, які саме послуги надавалися в цій справі, суд не погоджується оскільки згідно з п. 1.1 предмет договору стосується усього спектру адвокатських послуг із зазначенням конкретно про те, що всі ці послуги надаються «щодо стягнення грошової компенсації з [PERSON] ». Щодо відсутності доказів про сплату за послуги адвокату, то ВС у своїй сталій практиці неодноразово зазначав, що за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до постанови від 28 грудня 2020 року Верховного суду Касаційного адміністративного суду у справі № 640/18402/19, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Відповідно до постанови від 21 січня 2021 року Верховного суду Касаційного адміністративного суду у справі № 280/2635/20 докази сплати адвокату гонорару для його відшкодування не потрібні. Щодо доводів представника відповідачки про те, що представником позивача подані документи не завірені її підписом, то необхідно відмітити, що хоча Акт приймання-передавання наданої правової допомоги № 304 від 17.06.2024 року «фізично» і не підписаний представником позивача, проте у ньому зазначено, що він підписаний за допомогою ЕЦП АО «ЯСТРЕБОВА І ПАРТНЕРИ» та адвокатом Ястребовою Є.Б. до клопотання про стягнення судових витрат долучено Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 18.06.2024 року, з якого вбачається, що Акт приймання-передавання наданої правової допомоги № 304 від 17.06.2024 року підписаний адвокатом Ястребовою Є.Б. за допомогою ЕЦП. Сама ж додаткова угода№ 1 до Договору № 114 від 17.122029 року подана суду через систему «Електронний суд» в оригіналі і роздрукована судом для долучення до матеріалові справи. Таким чином, вказані доводи сторони відповідачки при ухваленні додаткового рішення суд не приймає. Щодо суми судових витрат на надання професійної (правничої) допомоги, які на думку суду підлягають стягненню з відповідачки у цій справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; провадження№ 12-171гс19). Також у цій постанові вказано, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат. При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». У яких ЄСПЛ було визначено, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату, як гонорар, відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої - п`ятої\~статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у додатковій постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, у поставі від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц. Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved