Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся адвокат Євсютін Олександр Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив суд: - встановити факт, що має юридичне значення, що [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) зайнятий постійним доглядом за своєю хворою матір`ю [PERSON] , [INFO] , та необхідності здійснення [PERSON] постійного догляду за своєю хворою матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка через наявність порушення функцій організму та хвороби не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребує здійснення постійного догляду, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. В обґрунтування заяви вказано, що встановлення вказаного факту необхідно для звільнення з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки [PERSON] , [INFO] , потребує постійного стороннього догляду, а інших осіб які б могли здійснювати догляд немає. Оскільки, командиром в/ч [NUMBER] відмовлено у задоволенні рапорту [PERSON] та вказано, що відповідно до абз. 6 Переліку сімейних обставин та поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 заявник може бути звільнений з військової служби через необхідність стороннього догляду за хворою матір`ю, що повинно бути підтверджено відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років, а надані довідка та висновки лікарсько-консультативної комісії не є документами, «передбаченими вищезазначеним законом», однак отримати такий висновок медико-соціальної експертної комісії про необхідність стороннього догляду [PERSON] отримати не може, оскільки не може самостійно пересуватись та потребує сторонньої допомоги, яку окрім заявника ніхто надати не може. Від представника Міністерства оборони України надійшли заперечення проти заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення з огляду на таке: - наявність спору про право: в заяві вказано, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для звільнення з військової служби. Заявник звертався до командира в/ч [NUMBER] з рапортом на звільнення, в задоволенні якого було відмовлено, тобто військова частина заперечує наявність підстав для звільнення, однак заявник фактично висловлює незгоду із зазначеним рішенням командира, тобто існує спір про право; - оскільки заявник проходить військову службу з червня 2022 року і дотепер, встановити факт постійного догляду неможливо, оскільки заявник проходить військову службу не за місцем свого проживання; - встановлення факту необхідності постійного догляду за хворою матір`ю не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки факт, який заявник просить встановити суд, може бути підтверджений за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією, про що зазначила військова частина у відповіді на рапорт [PERSON] ; - спір солдата [PERSON] та в/ч [NUMBER] не пов`язаний із виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника, їх виникненням, існуванням і припиненням. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2023 заяву [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2023 у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2023 відкрито провадження в цивільній справі окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту, що має юридичне значення та залучено до участі у справі як заінтересовану особу Міністерство оборони України. Відповідно до розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.2024 №231 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» було призначено повторний автоматизований розподіл справи №760/27622/23 у зв`язку з неможливістю продовжувати розгляд справи суддею [PERSON], у зв`язку з її звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №409/0/15-24. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 цивільну справу №760/27622/23 розподілено судді [PERSON] Відповідно до розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва від 05.04.2024 №828 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» було призначено повторний автоматизований розподіл справи №760/27622/23 у зв`язку з неможливістю продовжувати розгляд справи суддею [PERSON], у зв`язку з її звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19.03.2024 №797/0/15-24. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2024 цивільну справу №760/27622/23 розподілено судді Козленко Г.О. В судовому засіданні представники заявника просила заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити у повному обсязі. Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Від [INFO] надійшла заява про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.07.1975 серії [NUMBER] , актовий запис №1564. Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України з 04.06.2022 та з 01.06.2023 проходить військову службу у в/ч [NUMBER] . Згідно з копією посвідчення серії [NUMBER] від 14.09.2023 [PERSON] є учасником бойових дій. 25.08.2023 [PERSON] звернувся до командира військової частини територіальної оборони [NUMBER] (в/ч [NUMBER] ) [INFO] у складі Регіонального управління [INFO] із рапортом про звільнення з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Військовою частиною [NUMBER] відмовлено у задоволенні рапорту стосовно звільнення з військової служби та роз`яснено, що відповідно до абз. 6 «Переліку сімейних обставин та поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років. Оскільки не було надано висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була б підтверджена необхідність постійного догляду, правові підстави у командування військової частини [NUMBER] для звільнення з військової служби відсутні. Згідно з відпускним квитком від 11.04.2023 №85 в/ч [NUMBER] солдату [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки терміном на діб у проміжок часу з 12.04.2023 по 21.04.2023. Згідно з відпускним квитком від 18.08.2023 №508 в/ч [NUMBER] солдату [PERSON] надано щорічну відпустку терміном на 10 діб у проміжок часу з 21.08.2023 по 30.08.2023. Згідно з відпускним квитком від 28.01.2024 №47 в/ч [NUMBER] солдату [PERSON] надано щорічну відпустку терміном на 5 діб у проміжок часу з 29.01.2024 по 02.02.2024. Згідно з відпускним квитком від 26.04.2024 №195 в/ч [NUMBER] солодшому сержанту надано щорічну відпустку терміном на 9 діб у проміжок часу з 27.04.2024 по 05.05.2024. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.01.2006, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис №1519. Відповідно до висновку Центральної ЛКК КНП «ЦПМСД №1» від 30.06.2023 №780 [PERSON] , 1940 року народження, потребує постійного допомоги. Відповідно до висновку Центральної ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського РУОЗ м. Києва від 22.08.2023 №318 [PERSON] , [INFO] , потребує протезування колін та потребує постійної сторонньої допомоги в побуті. Листом Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.09.2023 №061-061/П-8873-3676/0301 [PERSON] повідомлено, що останню на підстав наданих документів 29.08.2023 внесено до списку осіб, які потребують імплантації колінних суглобів за №7103, необхідними медичними виробами на безоплатній основі згідно з висновком лікаря ортопеда-травматолога буде забезпечено відповідно до черги з урахуванням медичних показів та наявних медичних пільг. Окрім цього, заявником надано копії квитанцій про оплату комунальних послуг. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року № 560/17953/21. Як зазначено в заяві, з метою звільнення з військової служби за сімейними обставинами заявник просить встановити факт, що він є єдиною особою, зайнятою постійним доглядом за своює матір`ю, які потребує такого догляду за станом здоров`я. Однак, слід зазначити, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України. (ст. 17 Конституції України). Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. ( ст. 1 Закону України "Про Збройні Сили України"). Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. (ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"). Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільнюються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причин, зокрема як необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Разом з тим, адвокатом в судовому засіданні не доведено відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд. Також слід звернути увагу, що потреба постійного догляду виникла у червні 2023 року, коли [PERSON] вже був військовослужбовцем Збройних Сил України та на підтвердження необхідності постійного догляду надано лише до висновок Центральної ЛКК КНП «ЦПМСД №1» від 30.06.2023 №780 та висновок Центральної ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського РУОЗ м. Києва від 22.08.2023 №318. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами похилого віку, у тому числі і за особами, що потребують постійного стороннього догляду визначено Законом Україи "Про соціальні послуги" , Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859 зі змінами та доповненнями. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру. Факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам, хворим та особам похилого віку, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, може бути встановлений структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859. Пунктом шостим частини першої статті 1 Закону України "Про соціальні послуги" встановлено, що надавачами соціальних послуг, зокрема є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг. Пунктом 3 частини шостої статті 13 указаного Закону для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні. Формування Реєстру, відповідно до частини шостої статті 15 Закону України "Про соціальні послуги" здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року №99. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року №1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі. Таким чином, саме нормами Закону України "Про соціальні послуги" урегульовано питання оформлення статусу особи щодо надання соціальних послуг фізичною особою не на професійній основі і у відповідності до статті 13 цього Закону надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні. Відтак, порядок встановлення факту здійснення фізичною особою догляду за особою, яка потребує постійного догляду, визначений відповідним законодавством, а саме нормами Закону України "Про соціальні послуги", у зв`язку з чим, відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні. У постанові Верховного Суду від 29 березня 2024 року у справі № 378/760/23 зроблено висновок, що: «факт постійного догляду встановлюється у позасудовому порядку». Велика Палата Верховного Суду вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України (пункти 107, 116, 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених вимог та не уповноважений виходити за їх межі. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог та відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.

Outcome: dismissed