Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначала, що народилася [INFO] в місті Боярка, Київської області. Станом на 24.08.1991 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У 1978-1984 вона навчалась у Боярській загальноосвітній школі № 3, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. П. Сагайдачного, 62 , де навчалась до шостого класу включно. У 1984-1986 вона навчалась у Боярській загальноосвітній школі №5, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Б. Хмельницького, 57А , де здобула повну середню освіту. Їй видався паспорт СРСР зразка 1974 року серія [NUMBER] , який був загублений у 1995 році в м. Києві. 23.02.2021 вона звернулася до Святошинського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. У ході перевірок Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві інформація про зареєстроване місце проживання станом на 24.08.1991 за адресою: [ADDRESS] , документально не підтвердилась. У зв`язку з цим, Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області їй було тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України. Вона звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2022 встановлено юридичний факт, що вона, [INFO] , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Крім того, судом було установлено, що вона народилася [INFO] в м. Боярка Київської області. Однак, як з`ясовано судом, свідоцтво про її народження знищене внаслідок пожежі. Вона звернулася до Подільського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві з заявою про отримання паспорта громадянина України. Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у листі від 09.11.2023 вказало, що не може встановити особу заявника - [PERSON] , [INFO] , а тому у позасудовому порядку неможливо отримати документи, що посвідчують факт. Метою встановлення факту про підтвердження її особи є отримання паспорта громадянина України. Посилаючись на зазначені обставини, просила встановити факт того, що заявником згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00041928611 від 20.10.2023 року, що виданий Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є громадянка України [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ознайомившись із змістом заяви [PERSON] про встановлення факту вважає, що зазначена заява є правдоподібною так як, заявник надав копії документів, які підтверджують факт встановлення особи, а саме: копія рішення Подільського районного суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 758/7809/21, скан-копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (витяг № 00029686618), скан-копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041928611 від 20.10.2023, скан-копія свідоцтва про народження сина заявника, - [PERSON] , скан-копія справи № 8 про проведення процедури встановлення особи на 85 арк. Зважаючи на вищевикладене, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області вважає, що встановлення факту, про те, що заявник згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041928611 від 20.10.2023 є громадянка України, є доцільним та обґрунтованим. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»). Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви. Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи). Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20. У заяві [PERSON] просить встановити факт того, що заявником згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00041928611 від 20.10.2023 року, що виданий Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є громадянка України [PERSON] , [INFO] . Судом установлено, що згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового стану про народження № витягу 00041122985, дата формування - 25.08.2023, підстава отримання витягу - втрата паспорту, [PERSON] - [INFO] , актовий запис № 246, дата складання - 16.08.1971, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис - виконавчий комітете Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , відомості про зміни до актового запису внесено 06.02.2023 (а.с. 112-113). Подільським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було проведено процедуру встановлення особи - [PERSON] (ас. 77-146). Відповідно до висновку, затвердженого начальником Подільського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 13.09.2023, вбачається те, що у серпні 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з заявою про оформлення паспорта громадянина України. На підставі зібраних матеріалів, що підтверджують громадянство України, також акту про встановлення особи від 24.08.2023 особу [PERSON] встановлено. Прийнято рішення про здійснення оформлення паспорта громадянина України замість втраченого [PERSON] , [INFO] , уродженці Київської області, Києво-Святошинського району, м. Боярка у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій із застосуванням засобів Єдиного демографічного реєстру згідно вимог постанови КМУ від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення держав, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України» (а.с. 141-142). Управлінням з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області за результатами розгляду матеріалів щодо документування паспортом громадянина України 14.09.2023 повернуто висновок про встановлення особи [PERSON] для доопрацювання. Для оформлення паспорту громадянина Україні, рекомендовано заявниці звернутися з питання підтвердження належності до громадянства України відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2022 (а.с. 143). Відповідно до рішення, затвердженого заступником начальника ВОД № 1 управління оформлення документів, що підтверджують громадянство України ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 27.10.2023 відмовлено [PERSON] в оформленні паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] (а.с. 144-145). Зі змісту вказаного рішення вбачається те, що 24.04.2021 Святошинським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області прийнято рішення про відмову [PERSON] в оформленні видачі паспорта громадянина України. Святошинським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно [PERSON] проведено процедуру встановлення особи, за результатами якої її особу встановлено, проте не встановлено факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, як наслідок, не встановлено факт належності до громадянства України. Особі було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1993 року або на 13.11.1991 року. [PERSON] відповідно до вимог пункту 100 Порядку 24.08.2023 повторно звернулась з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року. До Подільського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області [PERSON] надала рішення Подільського районного суду міста Києва від 01.06.2022, яке набрало законної сили 02.07.2022, та яким встановлений юридичний факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року. Відповідно до вимог підпункту а) пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13.11.1991 року. Зважаючи на вищезазначене, [PERSON] для оформлення паспорта громадянина України повинна надати довідку відповідного зразка про встановлення її належності до громадянства України відповідно до пункту частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України». В матеріалах справи про встановлення особи [PERSON] вищевказана довідка відсутня. У зв`язку з чим, [PERSON] було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України. Таким чином, згідно наявних у справі документів вбачається те, що [PERSON] було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України з підстав відсутності довідки відповідного зразка про встановлення її належності до громадянства України відповідно до пункту частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», а не через неможливість встановити її особу після проведення процедури ідентифікації. Відповідно до вищенаведених нормативно-правових актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у даній категорії справ, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 6 листопада 2022 року у справі № 755/16248/18. Разом з тим, з наданого суду рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 27.10.2023 [PERSON] було проведено процедуру встановлення особи, за результатами якої її особу встановлено. Отже, з наданих суду документів, після проведення процедури ідентифікації особа [PERSON] була встановлена. Таким чином, немає правових підстав для встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , є особою, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, так як заявником не надано суду рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. До того ж, відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215). Пунктом 7 Порядку № 215 визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Отже, для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 522/9243/20. Як установлено судом, відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2022 заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України задоволено. Встановлено факт того, що [PERSON] [INFO] , постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 (а.с. 83-85). Отже, вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт набуття [PERSON] громадянства України. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту того, що заявником згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00041928611 від 20.10.2023 року, що виданий Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є громадянка України [PERSON] , [INFO] .

Outcome: dismissed