Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вони із відповідачкою у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із відповідачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.09.2015 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття. З метою примусового виконання вказаного рішення суду відділом ДВС Чигиринського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження. На момент відкриття виконавчого провадження позивач перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітній та отримував відповідну допомогу по безробіттю. У 2016 році [PERSON] працевлаштувався на роботу трактористом до СТОВ «Дружба» і почав отримувати заробітну плату, у зв`язку із чим державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника та зобов`язано СТО «Дружба» здійснювати відрахування із заробітної плати боржника і перераховувати її на користь [PERSON] . 26.08.2017 між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб. Від вказаного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, дружина позивача має дитину сину [PERSON] , [INFO] , який фактично перебуває на утриманні [PERSON] . Дружина позивача [PERSON] не працює та займається доглядом за дітьми, фактично [PERSON] самостійно утримує крім двох доньок також дружину та її сина, який разом із ними проживає. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.11.2023 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволені, присуджено до стягнення із позивача на користь дружини [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Чигиринського відділу ДВС у Черкаському районі від 20.02.2024 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів та під час його примусового виконання винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату позивача у СТОВ «Дружба». Позивач зазначає, що наведені обставини у сукупності зі зменшенням розміру його доходів є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягують із нього на користь [PERSON] з частки на 1/6. Тому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.09.2015 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2015 року і до повноліття дитини. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.04.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У визначений судом строк відповідачка [PERSON] подала суду відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. На обґрунтування наявних заперечень зазначила, що позивач не підтвердив погіршення його майнового стану та наявність змін у сімейному стані належними та допустимими доказами. Стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох малолітніх доньок є наміром уникнути сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у повному обсязі. Позивач не надав суду докази реального відрахування із його доходів стягнутих на користь [PERSON] аліментів. Щодо доходів позивача зазначила, що з урахуванням характеру його діяльності (тракторист машиніст сільськогосподарського підприємства) його заробітна плата залежить від сезону, тобто у весняно-осінній період його заробітна плата значно вища, ніж у зимовий, ранній весняний та пізній осінній періоди. Наявність у [PERSON] нової сім`ї та перебування на його утриманні дітей та дружини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки це не позбавляє його обов`язку утримувати спільну із відповідачкою дитину, на утримання якої аліменти стягуються у їх мінімальному розмірі. Наявність у [PERSON] постійного доходу у виді заробітної плати спростовує його твердження про погіршення матеріального становища у порівнянні із моментом ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Крім того, наразі витрати на утримання сина [PERSON] також зросли і продовжують зростати. Син періодично хворіє, потребує додаткових витрат на його утримання, зокрема у січні 2024 року йому було проведено оперативне втручання з приводу гострого апендициту. Натомість позивач будь-яких додаткових витрат на утримання сина не несе. Тому просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався, під час підготовчого засідання надав суду додаткові докази, а саме розрахунок заборгованості по аліментах станом на 17.05.2024 та медичну довідку від 29.04.2024, які судом були долучені до матеріалів справи. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.05.2024 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Руднічук Д.В. під час судового розгляду позов підтримали та просили суд його задовольнити. Додатково зазначили, що наразі сукупний розмір стягуваних із нього аліментних платежів перевищує 50 % його заробітку. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Причини неявки суду не повідомила, заяв та/або клопотань суду не надала. Ураховуючи наведене, а також подання нею відзиву на позовну заяву, неявка відповідачки не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд, заслухавши учасників, дослідивши наявні у справі письмові докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Наявний між сторонами спір стосується виконання батьками обов`язків щодо утримання дітей, тому до його правового регулювання застосуванню підлягають норми Глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із роз`ясненнями, наданими у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Під час розгляду справи судом встановлено та визнано сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з позивача рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.09.2015 стягуються аліменти на користь відповідачки у розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2015 і до повноліття дитини. З метою примусового виконання зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист, а після його звернення до примусового виконання територіальним органом ДВС відкрито виконавче провадження (а.с. 15-17). З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] працевлаштований на СТОВ «Дружба» на посаду тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва, йому систематично нараховується та виплачується заробітна плата, із якої бухгалтерією підприємства на виконання рішення суду відраховуються платежі у рахунок сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18, 20, 21). 26.08.2017 позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 48 (а.с. 29). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей, а саме доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-32). Сім`я позивача зареєстрована та фактично проживає за однією адресою у с. Боровиця Сагунівської ТГ Черкаського району Черкаської області, що підтверджено довідкою про склад сім`ї від 23.08.2023 за № 518, до складу сім`ї входить також малолітній син дружини позивача [PERSON] , [INFO] , (а.с. 27, 34, 35), має статус багатодітної родини (а.с. 33), позивач також опікується сином дружини (а.с. 36). При цьому суд враховує, що наданими відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 24.08.2023 підтверджено, що доходи дружини позивача [PERSON] складаються лише із соціальних виплат з відповідних бюджетів, інших доходів остання не має (а.с. 37-38). На підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.11.2023 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 40-41). Виданий на виконання вказаного рішення суду виконавчий лист подано на примусове виконання до територіального відділу ДВС та відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду (а.с. 39, 42-42). Наданим судом розрахунком заборгованості по аліментах від 17.05.2024 підтверджено, що станом на 01.05.2024 заборгованість позивача по сплаті аліментів на виконання вказаного рішення суду відсутня (а.с. 91). З аналізу наведених фактів та обставин суд дійшов висновку, що після ухвалення рішення у справі про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини у позивача відбулись зміни сімейного стану, оскільки він одружився, двічі став батьком, на його утриманні перебуває також дружина та дитина дружини. Також, має місце зміна його матеріального стану, що обумовлено кількістю осіб, які наразі перебувають на його утриманні, а також новим рішенням суду про стягнення із нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини. Твердження відповідачки у частині відсутності змін майнового стану [PERSON] . суд оцінює критично, оскільки наданими суду доказами підтверджено факт стягнення із нього аліментів на користь дружини [PERSON] та відсутність заборгованості по їх сплаті. Безумовно суд враховує сезонний характер роботи позивача, натомість порівняльний аналіз наданих ним доказів щодо зменшення розміру його доходів у аналогічних періодах підтверджує такі доводи позивача. Зокрема у січні 2024 року його дохід становив 12\~705,00 грн, натомість у січні 2023 року він складав 18\~621,60 грн, у грудні 2023 року дохід позивача становив 11\~920,25 грн, натомість у грудні 2022 року становив 32\~813,47 грн, у листопаді 2023 року дохід [PERSON] становив 12\~890,00 грн, натомість у листопаді 2022 року складав 13\~247,50 грн., у жовтні 2023 року дохід був 21\~647,65 грн проти його доходу у жовтні 2022 року в сумі 20\~751,45 грн, у вересні 2023 року дохід позивача становив 15\~323,25 грн, натомість у вересні 2022 року був 17\~343,50 грн. Твердження відповідачки про наявність додаткових витрат на утримання сина [PERSON] суд також оцінює критично, оскільки на їх обґрунтування суду не надані належні та допустимі докази, надана довідка про проведене оперативне втручання з приводу гострого апендициту не доводить наявності у дитини незадовільного стану здоров`я та хронічних захворювань. Крім того, наявність додаткових витрат, пов`язаних із утриманням дитини, не позбавляє можливості [PERSON] стягувати їх окремо у випадку наявності для цього відповідної правової підстави. За таких обставин суд констатує, що у вказаному спорі під час його розгляду позивачем доведені зміни сімейного та матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру стягнутих із нього аліментів. Натомість, аналізуючи заявлені позовні вимоги, суд вбачає їх невідповідність вимогам чинного законодавства, що обґрунтовується наступним. Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Станом на сьогоднішній день чинне законодавство визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у свою чергу стягнення аліментів у новому розмірі може здійснюватися лише після набрання рішенням законної сили. Відповідно визначення мінімального розміру аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при прийнятті рішення про їх зміну не відповідатиме вимогам закону. У свою чергу стягнення аліментів у новому розмірі з визначенням початку їх стягнення з дня первісного звернення стягувача аліментів до суду чинним законодавством не передбачено. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Натомість у позовній заяві позивач не заявляв вимог про відшкодовування йому судових витрат, у зв`язку із чим у суду відсутня необхідність розглядати питання про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial