Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» м.Київ звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ «Мілоан» м.Київ про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивуєтим, що 02 серпня 2021 року, за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування і усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «Мілоан» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 104137561. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлай із використанням одноразового пароля, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням SMS одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 104137561 від 02 серпня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Відповідач уклав договір про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан», ЄДРПОУ: 40484607, та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн.. Кредитний договір № 104137561 від 02 серпня 2021 року було укладено строком на 29 днів. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного Кодексу України. 12 листопада 2021 року, згідно умов договору відступлення прав вимог №13Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №104137561 від 02 серпня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 87800 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20000 грн.; заборгованість за відсотками - 65800 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 2000 грн.; заборгованість за пенею 0 грн. Відповідно до ст. 1082 Цивільного Кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права оптової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка ціягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Для стягнення заборгованості за договором кредиту прийнято рішення звернутися до суду.(а.с.1-3). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву і пред`явлення зустрічного позову та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача надати письмові пояснення (а.с.47). В підготовчому засіданні 27 лютого 2024 року постановлено ухвалу суду про витребування письмових доказів, закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з викликом сторін до суду (а.с.51-52). 14 травня 2024 року у судовому засіданні постановлено ухвалу суду про витребування доказів у Банк «Монобанк Україна» м.Київ (а.с.105-106). У судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс», будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, за змістом поданої позовної заяви від 25 січня 2024 року просив судовий розгляд цивільної справи провести у відсутності представника (а.с.2-5). Відповідач [PERSON] , інформований про судовий розгляд, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у цивільній справі від 15 січня 2024 року, ухвали про призначення судового розгляду від 27 лютого 2024 року, судових повісток, ухвали про витребування доказів від 14 травня 2024 року, розміщення оголошень 27 2024 року, 17 квітня 2024 року, 14 травня 2024 року, 31 травня 2024 року про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, не подав відзиву на позов, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду (а.с.47, 51-52, 74, 105-106, 109, 115). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ «Мілоан», 02 травня 2024 року за вхідним №ЕС-2121/24 подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника, вказавши на підтримання позовних вимог (а.с.98). З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 19 червня 2024 року у відсутності представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс», відповідача [PERSON] та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ «Мілоан», остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача [PERSON] , відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся із заявою-анкетою для отримання кредиту (а.с.31). Відповідно до Анкети-заяви на кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року, відповідач [PERSON] особисто звернувся до ТОВ «Мілоан» (а.с.31). Вказана заява містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем [PERSON] у ТОВ «Мілоан». 02 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №10413756, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 20 000,00 грн. строком на 29 днів, та покроковий процес оформлення і розгляду заяви №10413756, прийняття рішення і погодження умов договору (а.с.25-29). Комісія за надання кредиту становить 2000, 00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (а.с.25-29) зі сплатою процентів за користування кредитом 5800, 00 грн, які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.25-29). Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору(а.с.25-29). Відповідно до п. 6.1. договору, кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, який створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням SMS на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор, отриману алфавітно-цифрову послідовність, для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника, що узгоджується з п. 6.2. договору про споживчий кредит.За змістом п. 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами, у тому числі Правилами та Графіком розрахунків договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів або послуг ТОВ «Мілоан», які розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору, не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками. На момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан», а саме судові справи, майнові вимоги третіх осіб, Вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною, відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів або послуг ТОВ «Мілоан», які розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.25-29). Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки, відповідно до п. 6.4. договору. Згідно п.6.5 договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.25-29), та п. 7.1, договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с. 29). Відповідно до додатку №2 до договору про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року, а саме Паспорту споживчого кредиту №104137561 від 02 серпня 2021 року, в ньому відображена інформація та контактні дані кредитодавця, умови кредитування, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.30). Згідно із платіжним дорученням №30620699 від 02 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача [PERSON] 20 000,00 грн., призначення платежу: кошти від згідно договору №104137561 (а.с.22). У договорі про споживчий кредит від 02 серпня 2021 року №104137561, згідно розділу 10, вказано юридичні адреси та реквізити сторін. Зі сторони позикодавця - ТОВ «Мілоан», код ЄДРПОУ 40484607, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Серії ІК № 176 від 14 червня 2016 року, місцезнаходження [ADDRESS] (а.с.25-29), та зі сторони клієнта - [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт Серії [NUMBER] , місце реєстрації (проживання) [ADDRESS] , номер телефону [NUMBER] , електронна пошта [INFO] (а.с.25-29). З укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, проте відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №104137561 від 02 серпня 2021 року, за період з 12 листопада 2021 року по 22 грудня 2023 року, відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 87 800 грн. (а.с.24). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11 листопада 2022 року, ТОВ «Діджи Фінанс» є юридичною особою (а.с.4), що підтверджується і Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 листопада 2022 року (а.с.10). Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», 12 листопада 2021 року укладено Договір відступлення прав вимог № 13T, відповідно до умов якого, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №104137561 від 02 серпня 2021 року (а.с.5-9). Платіжними інструкціями в матеріалах справи підтверджується проведення оплати згідно Договору відступлення прав вимог № 13T від 12 листопада 2021 року (а.с.18-19). Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13Т від 12 листопада 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 87800, 00 грн., з яких: тіло кредиту 20000 грн.; заборгованість за відсотками 65800,00 грн.; комісія 2000,00 грн. (а.с. 24). ТОВ «Діджи Фінанс» є новим кредитором за кредитним договором про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» Договору відступлення прав вимог № 13Т від 12 листопада 2021 року, та у нього виникло право вимоги до відповідача. Про відступлення права вимоги відповідач повідомлений новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс», що підтверджується роздруківкою УкрпоштаЕкспрес від 26 грудня 2023 року (а.с.21-21). 27 лютого 2024 року в підготовчому засіданні постановлено ухвалу про витребування письмових доказів у ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан», які були досліджені у судовому засіданні та приєднані до матеріалів справи (а.с.51-52). В ході дослідження витребуваних письмових доказів встановлено, що ТОВ «Мілоан» надано Правила надання фінансових кредитів товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції 13 липня 2021 року) відповідно до яких ТОВ «Мілоан» має можливість надання позичальнику коштів шляхом переказу суми кредиту на картоковий рахунок позичальника із використанням системи NovaPay, яка є оператором платіжних та фінансових сервісів в Україні, якому належить інтегрована платіжна мережа, за допомогою якої проводиться оплата онлайн, офлайн та через мобільні за стосунки (а.с.78-86). Крім того, ТОВ «Мілоан» надано фото зображенням відповідача [PERSON] , який тримає належний йому паспорт громадянина України Серії [NUMBER] (а.с.95). Дані із вказаного паспорта відображені зі сторони позичальника у договорі про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року (а.с.25-29). 14 травня 2024 року у судовому засіданні постановлено ухвалу суду про витребування доказів у Банк «Монобанк Україна» м.Київ щодо надання суду інформації про належність кредитної картки відповідачу [PERSON] (а.с.105-106). Витребуваний доказ не був предметом дослідження судом, оскільки не наданий Банком «Монобанк Україна» м.Київ до суду, на виконання ухвали суду від 14 травня 2024 року про витребування доказів (а.с.105-106). За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Укладення договору вищевказаним способом узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, відповідно до яких Верховний Суд застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, підписаний був лише електронний договір. Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» №675-УІІІ. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно наданого розрахунку ТОВ «Діджи Фінанс» за договором про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року, за період з 12 листопада 2021 року по 30 листопада 2023 року, сума боргу складає 87800, 06 грн. (а.с.24). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначені обставини судом перевірені на підставі пояснень сторін і досліджених доказів. Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання щодо погашення сум позики, і це є істотним порушенням договору про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року, заміна первісного кредитора ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення прав вимоги №13Т від 12 листопада 2021 року на ТОВ «Фінансова Компанія «Діджи Фінанс», не можуть трактуватися на користь відповідача, як причини невиконання зобов`язання і тому, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості отримати належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк і тому слід з нього, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до змісту кредитного договору, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростував, та будучи обізнаним про розгляд цивільної справи відзиву не подав. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Згідно ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору та правничої допомоги. Так, позивачем, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2147,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 19 грудня 2023 року №6153 (а.с.33), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року №42649746, з додатком у виді додаткової угоди №003185113918 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) прийому передачі наданих послуг від 11 грудня 2023 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджі Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 11 грудня 2023 року (а.с.11-17). Вище наведене вказує, що між сторонами визначено витрати за надання правничої допомоги, та підтверджено до суду, що вказані послуги на суму 6000 грн., адвокатом надані, а позивачем прийняті (а.с.11-17). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясував склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які є співмірними із складністю справи та відповідають критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру та згідно вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановив інформацію щодо адвоката, який таку допомогу надавав згідно довіреності від 30 жовтня 2023 року (а.с.17). При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд виходить із встановлення їх дійсності та необхідності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. Згідно ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вище наведеного вбачається, що представникам позивача адвокатом Гайовою А.С. надано докази та документально підтверджено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, тому понесені витрати позивачем в розмірі 6000 грн., підлягають до задоволення, як обгрунтовані. Позов підтверджується: копією Анкети-заяви на кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року; копією договору про споживчий кредит №10413756 від 02 серпня 2023 року; копією додатку №2 до договору про споживчий кредит №104137561 від 02 серпня 2021 року; копією розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №104137561 від 02 серпня 2021 року; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11 листопада 2022 року; копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 листопада 2022 року; копією Договору відступлення прав вимог № 13T від 12 листопада 2021 року; копіями платіжних інструкцій; копією витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13Т від 12 листопада 2021 року; копією роздруківки УкрпоштаЕкспрес від 26 грудня 2023 року; копією Правил надання фінансових кредитів товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в редакції 13 липня 2021 року; копією Договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року №42649746; копією додаткової угоди №003185113918 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року; копією Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) прийому передачі наданих послуг від 11 грудня 2023 року; копією детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджі Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 11 грудня 2023 року; платіжною інструкцією про сплату судового збору від 19 грудня 2023 року №6153. На підставі наведеного та

Outcome: approved