Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1600,00 грн. до 5000,00 грн. з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 04.01.2017 року щомісячно, до досягнення ним повноліття. В подальшому рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2019 року по справі №1319/19 розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було збільшено до 1600 грн. Вказує, що відповідач вчасно та в повному обсязі виплачує визначені рішенням суду аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , але з моменту їх призначення значно зріс рівень інфляції, збільшилися ціни на необхідні речі, син подорослішав, що зумовлює більші витрати на його утримання. Представником відповідача до суду подано відзив, в якому вказує, що позовна заява є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивач зазначає, що аліментів, які сплачує відповідач, в умовах росту інфляції та збільшення цін не вистачає для забезпечення усіх потреб дитини, однак жодним чином не підтверджує про зміну свого матеріального стану, сімейного стану, здоров`я, інших обставин, які виникли вже після ухвалення судом рішення від 22.04.2019 року по справі №308/1319/19 про збільшення розміру аліментів. Також вказує, що позивач не надала належних, переконливих і допустимих доказів на підтвердження підстав для зміни розміру аліментів. Вказує, що на сьогодні матеріально-фінансови стан відповідача дає йому можливість допомагати позивачці матеріально та щомісячно сплачувати аліменти в сумі, що не перевищує 2500 грн. щомісяця, оскільки окрім неповнолітнього сина [PERSON] , на його утриманні перебуває ще двоє його малолітніх дітей, народжених від іншого шлюбу в якому він зараз перебуває [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). До того ж вказує, що дружина відповідача, [PERSON] , на сьогодні не працює, оскільки здійснює постійний догляд за малолітнім сином віком до трьох років [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися проте подали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі з врахуванням поданого відзиву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2017 року (справа №308/154/17) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2017 року і до досягнення ним повноліття. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2019 року (справа №308/1319/19) збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2017 року в цивільній справі №308/154/17, а саме стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1600/одна тисяча шістсот/грн.., починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини сторонами не заперечуються. Також судом встановлено, що на утриманні [PERSON] перебувають двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.2021 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.08.2018 року, а також Актом №1 від 12.06.2024 року про фактичне проживання громадян, які мешкають у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказана законодавча норма кореспондує підпункту 1 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, ч.3 ст.181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до частин першої та другої статті 27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, зважаючи на вік дитини, стан здоров`я та інші обставини в їх сукупності, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України,

Outcome: approved