Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса). В позовній заяві позивач зазначив, що з 2021 року він з відповідачкою перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. З того часу вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , ведуть спільне господарство та вважають себе чоловіком на дружиною. Зареєструвати шлюб вони не мають можливості, оскільки у [PERSON] є особою без громадянства та на даний час триває процедура отримання посвідки на постійне місце проживання. [INFO] у них народився син, [PERSON] . При реєстрації народження сина сторонам не було повідомлено про можливість реєстрації за спільною заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою, тому запис про батька був зроблений відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. В подальшому [PERSON] та [PERSON] звернулись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про визнання батьківства [PERSON] відносно його сина [PERSON] , але відділ надав їм письмову відмову. Позивач вважає себе батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов повністю та визнати його батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволенні позову, пояснила суду , що з 2021 року вони дійсно з позивачем перебувають у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та те, що її дитина [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] . Представник третьої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заперечення щодо задоволення позовних вимог відсутні, вирішення позовних вимог залишили на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд\~за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №456 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.7/. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00041476757 від 19.09.2023 року вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною 1 ст. 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. 09.04.2024 року [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про визнання себе батьком [PERSON] , який народився [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження вказаної дитини /а.с.9/. Листом від 10.04.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надано роз`яснення з приводу звернення [PERSON] , а саме повідомлено останнього що державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. А також те, що у [PERSON] відсутні будь-які документи, що посвідчують її особу. Рекомендовано звернутись до суду з заявою про визнання батьківства /а.с.10/. Паспортом №006693308 від 08.09.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України /а.с.5/. Документом Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців встановлено, що [PERSON] , [INFO] , звернулась до вказаного вище Комісара та має на меті отримати правову допомогу щодо підтвердження наявності або відсутності громадянства, а також за правовим захистом для осіб без громадянства і тих, хто ризикує такими стати /а.с.8; 48/. Листом №23.19-34/757\~від 25.05.2024\~року відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначив, що заперечення щодо задоволення позовних вимог відсутні і вирішення позовних вимог представник третьої особи просить залишити на розсуд суду /а.с.40/. Згідно ч.1 ст. 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За змістом ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК україни встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2). Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч.3). Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч.4). Згідно пунктів 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. У постанові Верховного Суду України від 16.05.2018 року по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved