Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

29 жовтня 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову позивач зазначила, що сторони з 16.09.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 15.11.2018 року у справі № 234/13991/18. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали легковий автомобіль HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , VIN- [NUMBER] . 02.11.2018 року Відповідач, у зв`язку з розлученням, без згоди позивача, переоформив автомобіль на іншу особу. Однак, вже 03.10.2019 року знову зареєстрував автомобіль на себе. Враховуючи викладене, позивача, з урахуванням уточнених позовних вимог від 16.11.2023 року, просить: визнати автомобіль HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , VIN- [NUMBER] спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Поділити спільне майно подружжя, виділивши відповідачу у особисту власність автомобіль HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , VIN- [NUMBER] . Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , VIN- [NUMBER] у сумі 103057 грн 50 коп. Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 02.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, яке відкладено на 22.03.2022 року. 13.01.2022 Відповідач [PERSON] подав до суду Відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що автомобіль ним придбано за особисті кошти, оскільки позивач не працювала. Крім того, після розлучення позивач забрала собі спільні кошти. З урахуванням наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Розпорядженням Верховного\~Суду №\~8/0/9-22\~від 15.03.2022\~року «Про\~зміну територіальної\~підсудності судових\~справ в\~умовах воєнного\~стану (Краматорський\~міський суд\~Донецької області)»,\~відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~147\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів»,\~враховуючи неможливість\~здійснювати правосуддя\~під час\~воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. Рішенням Вищої ради правосуддя № 747/0/15/23 від 25.07.2023 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області" було змінено з 7 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська продовжує розгляд справ які надійшли до 6 серпня 2023 року включно, у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22. Згідно з позицією Ради суддів України, викладеній у рішенні від 05.03.2023 року та на засіданні 17.08.2023 року, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Позивач відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2023 року, для розгляду цивільної справи № 234/14815/21, визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 13 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі. Представник позивача адвокат Голуб О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що під час шлюбу сторони придбали авто, яке в подальшому було без згоди дружини переоформлено відповідачем. На даний час авто зареєстроване за відповідачем. В подальшому подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Лозовий І.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимога, а саме в частині необхідності стягнення суми вартості частини авто. Однак, вважає що вартість автомобіля на теперішній момент є нижчою, а саме 153\~335 грн.. В подальшому подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі сторони відповідача, на підставі наявних доказів. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.09.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду 15.11.2018 року по справі № 234/13991/18. В Листі начальника Територіального сервісного центра МВС №1443 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Донецькій області Головного сервісного центру МВС від 26.10.2021 року зазначено, що на ім`я [PERSON] , [INFO] 01.06.2007 р. був зареєстрований автомобіль HYUNDAI SONATA, рік випуску 2007, об`єм двигуна 1998 см. куб., колір бежевий, який перереєстрований 02.11.2018 року на іншого власника і 03.10.2019 року знову зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] . На виконання запиту суду від 03.04.2024 року надано інформацію, що згідно з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , VIN- [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , [INFO] з 03.10.2019 р. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Сторонами не надано доказів на підтвердження факту придбання даного майна за особисті кошти одного з подружжя, тобто не спростовано презумпцію спільної сумісної власності сторін. Таким чином, вищезазначене рухоме майно, у відповідності до чинного законодавства, набуває статусу спільної сумісної власності подружжя сторін, про поділ якого сторонами не досягнуто згоди. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, судом враховуються встановлені в ході судового розгляду обставин, інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, вартість майна, те, що спірний транспортний засіб перебуває виключно у користуванні відповідача, наявність згоди позивача на залишення даного майна у власності відповідача та компенсації їй частки його вартості. Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, судом не встановлено обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, шляхом залишення у власності відповідача транспортного засобу HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , VIN- [NUMBER] та стягнення з останнього на користь позивача грошової компенсації у розмірі вартості даного автомобіля. Здійснення поділу майна подружжя у таких спосіб, відповідатиме принципам розумності, справедливості й забезпечить баланс інтересів прав колишнього подружжя. При визначенні вартості спільного майна та відповідно при вирахуванні частки, яка підлягає сплаті позивачу, суд виходить з наступного. Згідно Звіту № 30/22 експертного автотоварозначного дослідження від 23.02.2022 р. середне-ринкова вартість автомобіля HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, об`ємом двигуна 1998 см.куб. складає: -станом на 02.11.2018 р. - 206115 грн.; -станом на 21.02.2022 р. 153335 грн. Відповідно до усталеної практики Верховного суду (Постанова ОП КЦС у справі 127/7029/15-ц) поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. На час розгляду справи станом на 23.02.2022 року вартість автомобіля, згідно звіту експерта, складала 153\~335 грн.. Іншої оцінки майна станом на час прийняття рішення по справі, сторонами до суду не надано, отже саме з цієї вартості суд виходить при вирахуванні вартості компенсації за частку в спільному майні подружжя від 153335 грн. = 76\~667,50 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, з метою захисту цивільних прав та інтересів одного із подружжя - позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до платіжних квитанцій № 7437114 та 7437113 від 27.10.2021 р., а також квитанції 325287998800008164843 від 16.11.2023 р. за звернення до суду із даною позовною заявою та у зв`язку зі зміною позовних вимог, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1527,60 гривень. Доказів понесення інших витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 1136,43 гривень.

Outcome: partial