Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

12 січня 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Київська міська рада, ПАТ АКБ «Індустріалбанк», 3-тя особа - Сьома Київська державна нотаріальна контора про скасування арешту майна. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2000 року, бланк серії АВО №583403 посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою 01.12.2000 року № 1-1026 належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , інша половина квартири належить дружині позивача - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 10.08.2018 року [PERSON] звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті його дружини. На підставі його заяви державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу щодо майна померлої [PERSON] . Після відкриття спадкової справи нотаріусом було направлено запит до КП « Київське міське бюро технічної інвентаризації» на підтвердження права власності спадкодавці на спадкове майно. Довідкою від 11.09.2018 року № КВ-2018 №31575 повідомлено, що згідно даних реєстрових книг Бюро, частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.12.2000 року, посвідченою 6-ю Київською державною нотаріальною конторою 02.12.2000 року №1-1026. Проте, при видачі свідоцтва про право на спадщину з`ясувалося, що на об`єкт нерухомого майна, яким є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , в рамках виконавчого провадження № [NUMBER], відкрито Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ 17.11.2010 року, було накладено арешт ( реєстраційний номер обтяження 10525571). В відомостях про власника майна зазначений [PERSON] . Приводом для накладення арешту стало стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Акціонерним банком « Експрес - Банк» укладеного у 2005 році. В 2012 році [PERSON] помер. Шляхом подання адвокатського запиту було встановлено, що [PERSON] дійсно був власником квартири [ADDRESS] у період часу з 31.03.1999 по 03.06.1999. З 2020 року, станом на 2005 рік та по сьогоднішній день незмінним власником квартири [ADDRESS] являвся та являється [PERSON] . Таким чином арешт було накладено помилково, що порушує право позивача на користування своїм майном. На підставі викладеного, позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди реалізації права власності шляхом зняття арешту, реєстраційний номер обтяження 10525571, накладеного постановою 17.11.2010 року з квартири, що належить позивачу на праві власності за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 15 січня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали суду 25 січня 2024 року подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 29.01.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу Деснянського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого департамент вважає, що підстав для зняття арешту з зазначеного майна немає, в свою чергу підстави для задоволення позову відсутні, всі дії вчинені у відповідності до закону. Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. копії документів по договору купівлі-продажу від 05.09.2000 за р.№7490, зареєстрованого в Київському міському Бюро технічної інвентаризації 11.09.2000 року за № 1874. Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Шостої київської державної нотаріальної контори копії документів по договору купівлі-продажу від 01.12.2000 року між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №1-1026. Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Сьомої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 465/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Шостої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 762/12, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 15.04.2024 року представником позивача, адвокатом Родіна О.В. подано заяву про долучення до справи договору купівлі - продажу від 01.12.2000 року з Шостої київської державної нотаріальної контори №1-1026. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року Шоста київська державна нотаріальна контора надала належним чином завірену копію спадкової справи № 762/12 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Дана спадкова справа була заведена на підставі претензії з грошовими вимогами до спадкоємців померлого боржника ПАТ « Акціонерний банк «Експрес - банк» Донецька Філія. Відповідно до якої вбачається, що [PERSON] дійсно був власником квартири [ADDRESS] у період часу з 31.03.1999 по 03.06.1999. 22.03.2024 року вих. №30/01-16 на виконання ухвали яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. надала копії документів по договору купівлі-продажу від 05.09.2000 за р.№7490, зареєстрованого в Київському міському Бюро технічної інвентаризації 11.09.2000 року за № 1874. Відповідно до яких встановлено наступне. Договором дарування квартири від 07 травня 1999 року посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим О.М. [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] , зареєстрований у реєстрі за №1043. Довідкою - характеристикою від 16.08.2000 року №382842 виданою Київським міським Бюро технічної інвентаризації зареєстрована за [PERSON] 11.09.2000 року за № 1874. Довідкою від 05.09.2000 року № 355617-2005 повідомлено, що згідно Єдиного реєстру заборон квартира за адресою: [ADDRESS] власником якої є [PERSON] станом на 05.09.2000 рік під забороною не перебуває. Відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 05.09.2000 рокупосвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , зареєстровано у реєстрі за №7490. 22.03.2024 року № 939/0214 на виконання ухвали від 28 лютого 2024 року Сьомою київською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 465/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно даної спадкової справи вбачається, 01.11.1958 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] . [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.12.2015 року. 10.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини яка залишилася після смерті його дружини. Згідно Інформаційної довідки КВ-2018 №31575 від 11.09.2018 року повідомлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, частина кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 01.12.2000 року, №1-1026. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна на об`єкт нерухомого майна, яким є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, в рамках виконавчого провадження № [NUMBER], відкрито Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ 17.11.2010 року, було накладено арешт ( реєстраційний номер обтяження 10525571). В відомостях про власника майна зазначений [PERSON] . 14.03.2024 року № 947/01-21 на виконання ухвали від 28 лютого 2024 року яка внесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, Київський державний нотаріальний архів в особі державного нотаріуса Гуль Л.О. надав завірену належним чином копію Договору купівлі-продажу квартири на підставі яких було посвідчено договір від 01.12.2000 року між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №1-1026. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 01.12.2000 року посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Ларіною О.В. [PERSON] та [PERSON] придбали по частині квартири [ADDRESS] . Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в процесі розгляду справи, арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби у 2010 році. Так, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 2, 3 своєї постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню, адже позивачем надано усі документи в підтвердження того, що йому на праві приватної власності належить квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved