Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивачка звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 25.04.2015 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції між Сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №292. У сторін від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року. За час шлюбу, Позивачкою та Відповідачем, як подружжям 17.10.2020 було придбано та на цей час мають на праві спільної сумісної власності подружжя наступне майно: транспортний засіб марки Hyundai модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковийзагальний CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий, право власності зареєстровано на ім`я Відповідача, середня вартість, якого становить 280\~000, 00 грн. (двісті вісімдесят тисяч грн.) Сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна,у зв`язку з чим,позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить Розподілити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, набуте під час шлюбу, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наступним чином: Визнати право власності за Позивачем [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , на : частину Рухомого майна, транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковий - загальний CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий. Стягнути з Відповідача, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] судові витрати. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2020 відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 15.01.2021 [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву [PERSON] . 15.02.2022 [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з зустрічним позовом до [PERSON] в якому зазначив, що [PERSON] , вказав, що сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна,у зв`язку з чим,позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на Рухоме майно, транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковий загальний/ CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий. Визнати право власності за [PERSON] на Кухонні меблі «Оля», кухонні меблі «Grand» газова плита «GRETA» кондиціонер марки «sma 12 mra1b», водонагрівач «Atlantic» комплект меблів для прихожого «Тамара» меблі «Олімп», диван «Марія», склопакети, телевізор марки «Samsung», телевізор марки «Samsung», ноутбук марки «Lenovo», телефон марки iPhone 6S 10799 , Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , судові витрати в розмірі\~7200, 00 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 до провадження прийнято зустрічну позовну заяву. 15.03.2021 [PERSON] надала суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] В судовомузасіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник Адвокат Деревянко І.О свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.\~Вказали,зазначені в позові майно транспортний засіб марки Hyundai, було придбано за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає розподілу відповідно до заявлених позовних вимог. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали повністю, та зазначили, що майно, поліпшення побутових умов квартири [ADDRESS] , не має бути враховано в розподіл майна подружжя, оскільки, [PERSON] здійснював такі поліпшення, придбання побутових меблів/речей, здійснював поліпшення у квартирі, яка не належить [PERSON] , всі ремонтні роботи, придбання речей та інші поліпшення умов проживання у квартирі [ADDRESS] , про які зазначає [PERSON] здійснив для [PERSON] , а не для подружжя [PERSON] . В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом, та представник позивача за зустрічним позовом адвокат Сімонець Євгенія, щодо первісних позовних вимог заперечила у повному обсязі, надала до суду письмовий Відзив на позовну заяву, та у судовому процесі зазначила, що з позовними вимогами позивача не згодна, вважає його вимоги необґрунтованими та які не підлягають задоволенню. Посилавсь на норми сімейного права, та практику Верховного суду. Наполягала на вимогах зустрічного позову. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбу, 25.04.2015 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції між, актовий запис № 292. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року. У пункті 15\~постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішення суду про його розірвання ( ч. 2\~ст. 114 СК України). Таким чином, сторони з 25.04.2015 до 25.01.2021, перебували у зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що у період перебування у шлюбі сторонами було придбано рухоме майно, транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковий загальний/ CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна, придбаного під час шлюбу, в якому сторони, як за первісним так і за зустрічним позовом висловили позицію, що спірне майно було придбано під час шлюбу і є спільною власністю подружжя. Виходячи із особливостей даних правовідносин по справі необхідно визначити: обсяг та вартість майна, що підлягає поділу; належність його сторонам спору на праві спільної сумісної власності; наявність підстав для поділу і способи такого поділу. Отже, суд враховує, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Сімейного кодексу України (далі СК). В сімейних правовідносинах при поділі спільного майна подружжя передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію) ( постанова Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 654/5243/14-ц, постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17). Суд звертає увагу, що в даних правовідносинах позивачем за первісним позовом [PERSON] , доведено те, що спірне майно, а саме: рухоме майно, транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковийзагальний CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий можливо віднести до спільної сумісної власності подружжя і докази, повністю підтверджують зазначене. Зокрема, відповідачем за первісним позовом [PERSON] , не надано суду належних і допустимих доказів, в розумінні Глави\~5, Розділу\~ІІ ЦПК України\~на спростування презумпції спільності права власності подружжя транспортний засіб марки Hyundai, яка набута у шлюбі з підстав його придбання, за його особисті кошти. Відповідно до частини першої\~статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Зокрема, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК. Так, частиною першою\~статті 69 СК\~передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК). У зв`язку із наведеним, в даній конкретній ситуації спірне майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу між сторонами, оскільки вказане майно було придбано в період шлюбу, а сторони мають право на половину такого майна. Отже, в даних правовідносинах суд робить висновки, що вищезазначене майно є спільним майном подружжя й підлягає поділу, частки майна дружини та чоловіка є рівними, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу. Оскільки, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5\~ст. 71 СК України, дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, від 07 червня 2017 року №6-2670 цс 16. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що автомобіль є річчю неподільною, суд вважає необхідним залишити спірний автомобіль у спільній частковій власності сторін, визнавши ідеальні частки власності подружжя в цьому майні. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову у повному обсязі, шляхом поділу майна подружжя в рівних частках та вважає за необхідне визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , на частину рухомого майна, транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковийзагальний CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий. Визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , на частину рухомого майна, транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковий загальний CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий. Стосовно твердження [PERSON] про придбання спірного автомобіля, за його особисті кошти, які надали його батьки, суд зазначає наступне. Рішення Комунарського районного суду від 13.01.2023, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20.06.2023, [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову про визнання транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковий загальний/ CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий його особистою приватною власністю відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому суд вважає, що вимога [PERSON] про визнання транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, тип легковий загальний/ CAR-GENERAL седан-В, номер шасі [NUMBER] , колір сірий його особистою приватною власністю не підлягає задоволенню. Крім цього\~ [PERSON] \~у зустрічному\~позові зазначає,\~що ним\~та його\~батьками було\~придбано у\~власність наступне\~майно: - кухонні меблі «Оля» вартістю 10 003,00 грн. (товарна накладна б/н від 11.02.20 року); - кухонні меблі «Гранд» вартістю 4 820, 00 грн. (товарна накладна від 25.02.201 року); - газова плита Greta вартістю 5 500, 00 грн. (товарний чек №3 від 24.02.2015 року - кондиціонер марки SMA 12MRAN1B вартістю 12 600, 00 грн. (товарний чек від 15.06.2019, виданий ЧП Мовчан); водонагрівач Atlantic вартістю 2 499,00 грн. (товарний чек б/н від 06.12.2019 виданий ЧП Мовчан) - комплект меблів для прихожої «Тамара» вартістю 4 800, 00 грн. (товарний №4 від 21.12.2017 року); - меблі «Олімп» вартістю 3 490, 00 грн. (гарантійне свідоцтво від 19.09.2020 pot з зазначенням адреси місця знаходження майна); - диван «Марія» вартістю 6 900, 00 грн. (гарантійне свідоцтво від 07.12.2019 з зазначенням адреси місця знаходження майна); - телевізор марки Samsung вартістю 9 197, 00 грн.; - телевізор марки Samsung вартістю 3 500, 00 грн.; - ноутбук марки Lenovo 9 099, 00 грн.; - телефон марки Iphone 6S 10 799, 00 грн.; - металопластикові вікна "Віконда"\~ Також [PERSON] у зустрічному позові зазначає, що особисто його батьками у квартирі за адресою: [ADDRESS] були проведені ремонтні роботи на загальну суму 53\~500 грн. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , рідний дядько [PERSON] , суду пояснив, що батьки [PERSON] повністю робили ремонт в квартирі та надавали кошти для цього. Крім цього надали кошти для купівлі автомобіля та речей для проживання в квартирі. Однак, суд вважає, що покази свідка [PERSON] ані підтверджують, ані спростовують твердження [PERSON] . Тому суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не надав суду належних доказів на підтвердження того, що дійсно вказані ним речі (меблі, побутова техніка, інші предмети домашнього вжитку) були набуті подружжям, що вони набуті у шлюбі і є спільним майном, що таке майно взагалі існує і його вартість, при тому, що саме відповідач зобов`язаний довести вказані ним обставини належними доказами. Надані позивачем накладні про купівлю вищевказаних речей та товарні чеки не підтверджують факт купівлі саме ним, оскільки там не зазначено ні його прізвища, ні прізвища відповідачки за зустрічним позовом. Також відповідач не надав доказів на підтвердження того, що сторони досягли домовленості про поділ такого майна і що вказане майно за домовленістю сторін в порядку поділу майна між подружжям було залишене [PERSON] .. А суд при розгляді цивільної справи виходить виключно з наданих сторонами доказів і не вправі робити свої висновки на припущеннях. Суд вважає також, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надав суду належних доказів на підтвердження того, що дійсно ремонтні роботи виконані та на них потрачено 53\~500 грн. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Щодо розподілу судових витрат. У відповідності до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У відповідності до вимог ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на задоволення первісного позову у повному обсязі стягненню підлягають з [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] судові витрати понесені [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , а саме у розмірі 1820, 00 грн. Також суд зазначає, що позивачу за зустрічним позовом в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю, понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді витрат на правову допомогу, на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: approved