Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою та просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 місяців, а саме: заборонити перебування в місці проживання заявниці ( [ADDRESS] ) та наближатися до місця проживання на відстань 500 метрів; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який час спілкуватися з нею; заборонити вести телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги мотивувала тим, що заінтересована особа [PERSON] є її сином. Через постійне зловживання алкогольними напоями він часто починає сварки та вчиняє відносно заявниці домашнє насильство, яке виражається в умисних діях психологічного та фізичного характеру. Після щоденних сварок, образ та погроз з боку сина, позивачка знаходиться в постійному стані психологічної напруги. Звернення до правоохоронних органів результату не дало. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, проте продовжує насильницькі дії відносно заявниці. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року, справа № 686/12664/23, було видано обмежувальний припис стосовно кривдника строком на 6 місяців. 10 липня 2023 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, справа №686/17369/23, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або непроходження програми для кривдників, і призначено покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2023 року, справа № 686/32615/23 продовжено обмежувальний припис строком на 4 місяці. Проте, 21 грудня 2023 року близько 18 год. 55 хв. [PERSON] повторно протягом року вчинив відносно заявниці домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року у справі № 686/334/24, [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушень передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 22 грудня 2023 року та 06 січня 2024 року [PERSON] знову вчинив психологічне насильство відносно заявниці. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2024 року № 686/1692/24, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Працівниками поліції 05 червня 2024 року було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 діб. Наразі матеріали справи передані на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Заявниця вказує на те, що [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство стосовно неї, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом, його агресія щоразу посилюється. Тому, [PERSON] впевнена, що вірогідність продовження насильства [PERSON] щодо неї є високою, а тому звертається до суду із вказаною заявою. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, надіслала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України») особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2023 року у справі №686/12664/23 було задоволено заяву [PERSON] та видано обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на 6 місяців. Зі змісту вироку Хмельницького міськрайонного суду від 10.07.2023 року, справа №686/17365/23 [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, за умисне невиконання вимог обмежувального припису 01.06.2023 року, 02.06.2023 року, 14.06.2023 року, 20.06.2023 року. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року у справі № 686/334/24, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно матері [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. Проте, 22 грудня 2023 року та 06 січня 2024 року [PERSON] знову вчинив психологічне насильство відносно заявниці. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2024 року № 686/1692/24, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт. 05 червня 2024 року уповноваженими працівниками поліції видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] строком на 10 діб. Разом з тим, наразі [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері [PERSON] та не зважає на заходи вжиті поліцією і судом, внаслідок чого остання перебуває під постійним психологічним та фізичним тиском свого сина та загрозою настання тяжких наслідків для її здоров`я, що підтверджується матеріалами справи. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 5, 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Крім правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин необхідно застосувати правила СК України. За правилами частини першої статті 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладене, заява про видачу обмежувального припису є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, зважаючи на характер домашнього насилля та наявні ризики продовження насильства кривдником, небезпеку для життя і здоров`я заявниці. З огляду на вказані обставини, суд вважає за доцільне видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців щодо заборони [PERSON] , [INFO] : перебувати в місці проживання з постраждалою особою - [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; наближатись на відстань ближче 500 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 650-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved