Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

04 липня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1031-4665 від 23.01.2022 в сумі 58 388,10 грн. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 11.08.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Духота І. В. копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 14.08.2023. 17 серпня 2023 від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що дійсно з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 23.01.2022 він уклав кредитний договір №1031-4665 від 23.01.2022 на суму 9100 грн на 21 календарний день, проте він не згідний із загальною сумою боргу, яку просить стягнути з нього позивач 58 388,10 грн та процентами в сумі 50 106,10 грн, нараховані йому позивачем, зазначаючи, що нарахування такої суми відсотків є прямим і грубим порушенням пункту 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін». Отже, сума нарахованих йому процентів - 50 106,10 грн порушує пункт 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», за яким проценти за користування кредитом не можуть бути більшими за 15 відсотків від суми простроченого платежу, що в його випадку становить 1242,30 грн (8 282 - прострочена заборгованість за кредитом х 15% = 1242,30 грн). Окрім того, посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, згідно висновку якої: «Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Відповідно до п. 54 Постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Виходячи з рішення Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. Виходячи з вищезазначеного, нарахування йому процентів за кредитним договором №1031-4665 від 23.01.2022 після спливу строку кредитування, а саме починаючи з 12.02.2022 вважає незаконним. Крім того, посилаючись на п. 3.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що сума, яку просить стягнути з нього позивач є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання ним зобов`язання за договором та згідно п. 6-1 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Також, виходячи з підпункту 2, пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та форс-мажорних обставин, пов`язаних із військовою агресією російської федерації проти України, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом, вважає що позовні вимоги позивача до нього є нікчемними, тому просив відхилити позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з нього загальної заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 58 388,10 грн та визнати їх такими, що грубо порушують норми чинного законодавства України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ч.2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає до задоволення з наступних підстав. 23.01.2022 року між сторонами у справі за допомогою веб сайту: https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1031-4665. Позичальнику [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор А259, для підписання кредитного договору № 1031-4665 від 23.01.2022 та Правил надання споживчих кредитів, про що не заперечував у відзиві відповідач. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», затверджених наказом № 301-П від 20.12.2021 та розміщених на їх сайті. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 9100,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 днів; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. У паспорті споживчого кредиту зазначено: інформацію та контактні дані кредитодавця (банку); основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформації щодо встановленої пені, штрафів, процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі; інші важливі правові аспекти. Також у паспорті споживчого кредиту наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором А259 [PERSON] . Як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1031-4665 від 23.01.2022 (п.2.9 договору) реальна річна процентна ставка становить 572 465,00%, а загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 91 000,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 81 900 грн (п.2.10 договору). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 9100 грн, відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1031-4665 від 23.01.2022 та повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 23.06.2023 №2876. Згідно довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 19.06.2023 заборгованість [PERSON] становить 58 388,10 грн, з яких 8 282,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 50 106,10 грн - залишок відсотків. Також встановлено, що [PERSON] 23.01.2022 було здійснено погашення коштів за кредитним договором на суму 1000 грн. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідач у відзиві не заперечує факту укладення між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договору про відкриття кредитної лінії №1031-4665 від 23.01.2022 та отримання ним кредиту на суму 9100 грн. Договір про відкриття кредитної лінії №1031-4665 від 23.01.2022 року підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора А259 відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно зі статтями 526,530,610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У кредитному договорі, укладеному між позивачем та відповідачем №1031-4665 від 23.01.2022 вказані проценти за користування кредитними коштами - знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день та вказано реальну річну процентну ставку на дату укладення договору 572 465,00%. Виходячи з вищевикладеного, суд не погоджується з твердженнями відповідача, що відповідно до ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків, оскільки відповідач помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору, та компенсацію (штраф, пеню) за невиконання зобов`язання за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем позивач не нараховував. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. При зверненні до суду з позовом позивачем було надано розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що ним було нараховано позичальнику відсотки за користування кредитом в розмірі 50 106,10 грн за ставкою 2% на день за перших 21 днів, 3% - з 13.02.2022 до 23.02.2022 включно, з 25.04.2022 по 25.07.2022 включно 2% та з 26.07.2022 по 18.11.2022 включно по 3%, з 18.11.2022 такі відсотки не нараховуються. З розрахунку також вбачається, що відсотки за користування коштами позивачем не нараховувались за період з 24 лютого 2022 року по 24 квітня 2022 року, а за період з 25 квітня 2022 року по 25 липня 2022 року нараховувались за зниженою відсотковою ставкою 2% . \~ \~ \~ \~Вказане свідчить про те, що до стягнення позивачем було заявлено суму відсотків меншу, ніж було встановлено договором, що не порушує прав позичальника. Зазначений розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків відповідачем. Що стосується доводів наведених відповідачем [PERSON] щодо незаконності нарахування відсотків поза межами строку кредитування, а саме після 12.02.2022, то слід зазначити наступне. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 9100,00 грн; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 день; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання кредитного договору строк користування кредитом (в даному випадку 21 день), протягом якого може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою, тобто 2%. Позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п.2.8 договору, сплатити кредит повністю в останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.п. 2.4.1-2.4.5 цього договору. Позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування Кредитом. Строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися, в даному випадку - 300 днів, про що зазначено у п. 2.8 договору. Посилання відповідача щодо неправомірності стягнення відсотків після 12.02.2022 по 300 день користування кредитом, а саме по 19.11.2022, як такі, що є відсотками за статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання, від сплати яких під час дії воєнного стану боржник звільняється, суд до уваги не приймає, оскільки позивачем проценти нараховані відповідно до передбачених умов договору №1031-4665 від 23.01.2022 та в межах строку дії цього договору, такі нарахування не є відповідальністю, що передбачена статтею 625 ЦК України, неустойкою, чи іншими платежами та відповідно списанню не підлягають. На офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Кредитний договір №1031-4665 від 23.01.2022 разом із Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту (Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір №1031-4665 від 23.01.2022 у відповідності до частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний одноразовим ідентифікатором «А259», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір, а також Правила надання споживчих кредитів, затверджених Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №301-П від 20.12.2021. Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 5 ч. 3ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. З матеріалів справи вбачається, що, підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Ознайомившись з умовами кредитного договору, відповідач мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, що свідчить про свідоме визнання ним умов договору, в тому числі й тих, які заперечуються його представником. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, фактично погодився зі всіма умовами такого договору. Відповідач, відповідно до ст. 15 Закону «Про споживче кредитування», у випадку, якщо він вважав умови кредитування для себе неприйнятними мав змогу і після підписання кредитного договору відмовитись від нього протягом 14 днів з моменту укладення договору, та протягом ще 7 днів повернути кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Такі ж умови містяться й в самому договорі (п.4.1.). Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, суд вважає,що відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із ТОВ «Укр кредит фінанс», або відмовитись від нього протягом 14 днів з моменту укладення договору. Проте, [PERSON] цього не зробив, натомість понад один рік користується кредитними коштами, отриманими від позивача. Доводи відповідача про те, що позивачем не застосовано п.6 та п. 6-1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», який підлягав обов`язковому застосування щодо вказаних правовідносин, оскільки в період дії воєнного стану відповідальність до боржника в порядку статей 610, 611, 612, 623, 625 та за умовами кредитного договору, які регулюють відповідальність за невчасне повернення кредиту, через порушення строків оплати не застосовується до боржника, суд вважає безпідставними з огляду на таке. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Отже, зміни до цього закону не передбачають звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів, тому доводи заявника в цій частині на увагу не заслуговують. Суд звертає увагу, що відповідачем не оспорюється факт несплати коштів, отриманих ним від позивача. У цій справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів через прострочення виконання зобов`язань відповідача за договором про споживче кредитування, отже це не є предметом спору, а звільнення боржника за кредитним договором від виконання зобов`язання по сплаті кредиту та процентів, законодавством не передбачено. До того ж, укладаючи договір, сторони не передбачили обставини звільнення від виконання зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами. У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували запропонований позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1031-4665 від 23.01.2022 у сумі 58 388,10 грн. При ухваленні рішення суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про судові витрати, а саме покладає на відповідача понесені та документально підтверджені витрати ТОВ «Укр кредит фінанс» на оплату судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved