Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з [PERSON] по цивільній справі №757/58672/23-ц за позовом [PERSON] до Громадської організації садівницького товариства «Радар» про зобов`язання вчинити певні дії. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2024 ухвалювалось судом в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи викладені обставини, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні просив відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення та надав свої письмові пояснення в яких зазначив, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Представники відповідача просили задовольнити вказані вимоги в повному обсязі. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши матеріали на обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку. Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2024 позовні вимоги [PERSON] до Громадської організації садівницького товариства «Радар» про зобов`язання вчинити певні дії були залишені без задоволення. Із матеріалів справи вбачається, що до винесення судового рішення, представником відповідача було подані витрати на правову допомогу 09.04.2024, тобто до ухвалення судового рішення у справі, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник відповідача подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Судом встановлено, що в матеріалах цивільної справи є договір б/н про надання професійної правничої допомоги від 13.11.2023 р., додаток №1 до Договору від 13.11.2023 року про надання професійної правничої допомоги; Акт прийому передачі професійної правничої допомоги до Договору від 13 листопада 2023 року про надання правничої допомоги від 09.04.2024 року. Адвокат Годецький Ігор Юрійович в акті прийому передачі послуг правничої допомоги від 09.04.2024 року зазначає, що по цивільній справі № 757/58672/23-ц провів таку роботу, а саме: 1. Проведення аналізу та вивчення матеріалів та доказів, наданих Клієнтом, які стосуються взаємовідносин Клієнта та громадянина [PERSON] з приводу електропостачання будинку [PERSON] , що розташований на території Клієнта. Обговорено із Клієнтом стратегію захисту у цивільному провадженні, та доведено до Клієнта аналіз судової практики (2 год); 2. Вивчення адвокатського запиту [PERSON] . Надання рекомендацій при складанні відповіді Клієнтом (1 год). 3. Вивчення повторного адвокатського запиту [PERSON] . Надання рекомендацій стосовно наслідків для Клієнта у разі ненадання відповіді на адвокатський запит (0,5 год). 4. Надання рекомендацій для урегулювання проблем із електропостачанням будинку [PERSON] , що розташований на території Клієнта (0,5 год). Відповідно до Додатку № 1 до Договору від 13.11.2023 зазначено, що одна година роботи Адвоката коштує 2 000,00 грн. Як відомо, в Україні встановлений мінімальний розмір оплати праці за одну годину роботи у розмірі 48,00 гривень (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). За цим показником розмір гонорару адвоката набагато більше перевищує мінімальний розмір встановлений державою, що є не співмірним. У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналіз змісту наданих стороною відповідача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: 1. Проведення аналізу та вивчення матеріалів та доказів, наданих Клієнтом, які стосуються взаємовідносин Клієнта та громадянина [PERSON] з приводу електропостачання будинку [PERSON] , що розташований на території Клієнта. Обговорено із Клієнтом стратегію захисту у цивільному провадженні, та доведено до Клієнта аналіз судової практики (2 год); 2. Вивчення адвокатського запиту [PERSON] . Надання рекомендацій при складанні відповіді Клієнтом (1 год). 3. Вивчення повторного адвокатського запиту [PERSON] . Надання рекомендацій стосовно наслідків для Клієнта у разі ненадання відповіді на адвокатський запит (0,5 год). 4. Надання рекомендацій для урегулювання проблем із електропостачанням будинку [PERSON] , що розташований на території Клієнта (0,5 год).. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Вказане узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 у справах № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц. При визначенні розміру витрат, що підлягають стягненню, суд звертає увагу на предмет спору у вказаній справі, а саме зобов`язання вчинити дії, та враховуючи вимогу позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, зазначену при поданні позову, суд дійшов висновку щодо незначної складності вказаної категорії справи. Крім того, суд критично оцінює вимоги, щодо вивченням адвокатського запиту, вивчення повторного адвокатського запиту, надання рекомендацій для урегулювання проблем з електропостачання будинку, а тому такі витрати окремій оцінці не підлягають. Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу це право, а не обов`язок суду, тобто є судовою дискрецією. Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18. Також, оцінюючи вартість складання позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За умовами ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Надаючи оцінку наведеному акту наданих послуг з правничої допомоги від 13.11.2023, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, враховуючи складність справи, і обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суддя дійшла висновку щодо необхідності зменшення їх загального розміру та стягнення з позивача на користь відповідача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, заява представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial