Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 листопада 2018 року відповідач уклав кредитний договір з АТ "Ідея Банк" №С-001-036868-18-980. Також, 02 листопада 2018 року відповідач уклав кредитний договір з АТ "Ідея Банк" №С-001-036876-18-980. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до позивача. Отже, на момент права відступлення утворилась заборгованість: за договором №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року в сумі 29\~703,25 грн, з яких: 9\~966,05 грн заборгованість за основним боргом, 19\~737, 20 грн заборгованість за процентами; за договором №С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року 2\~557,89 грн, з яких: 980,97 грн - заборгованість за основним боргом, 1\~576,92 грн заборгованість за процентами. З 07 липня 2023 року позивачем жодних штрафних санкцій не нараховувалось. Просить стягнути вказану заборгованість за кредитними договорами, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Процесуальні дії у справі. 06 березня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 21 березня 2024 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. 22 березня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження\~у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач надав відзив, де позовні вимоги не визнає, просить відмовити в позові. Зазначає, що кошти в розмірі 10\~000,00 грн за кредитним договором №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року та в розмірі 1\~000,00 грн за кредитним договором №С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року він не отримував, позивачем не надано доказів перерахування коштів на рахунок відповідача. Розрахунок заборгованості та витяг до договору факторингу не є первинним документом і не підтверджує існування боргу. Відповідач позбавлений перевірити правильність нарахування відсотків. Вказує, що кредитні договори укладались на 12 місяців, тобто до 02 листопада 2019 року, а позивач звернувся до суду лише 15 лютого 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку давності. Просить у позові відмовити та застосувати наслідки спливу строк позовної давності. Представник позивача надала додаткові пояснення, де вказує, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Щодо строку позовної давності вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору факторингу №07072023, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором має часові рамки з 07 липня 2023 року по 07 липня 2026 року. Відтак позивач, звернувшись до суду у лютому 2024 року, застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строків позовної давності. Тобто підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений відсутні. Крім того, зазначає, що відповідно до п.6. обох кредитних ліній Сторони погодились, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись відшкодування збитків, сплати неустойок (штрафів) що тощо, становить 10 років. Просить позов задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 02 листопада 2018 року між [PERSON] та АТ "Ідея Банк" укладено Договір №С-001-036868-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки на суму 10 000,00 грн строком на 12 місяців. Рахунок №262060016694473. Процентна ставка - 24,00 %. Договір, який містить Паспорт споживчого кредиту підписані Позичальником. Отже, відповідач погодився з умовами цього договору. Відповідно до розрахунку за період з 07 липня 2023 року по 31 січня 2024 року, заборгованість за договором №С-001-036868-18-980 не погашена та складає 29\~703,25 грн, з яких: 9\~966,05 грн заборгованість за основним боргом, 19\~737, 20 грн заборгованість за процентами. 02 листопада 2018 року між [PERSON] та АТ "Ідея Банк" укладено Договір №С-001-036876-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки на суму 1 000,00 грн строком на 12 місяців. Рахунок №26205002694473. Процентна ставка - 48,00 %. Договір, який містить Паспорт споживчого кредиту підписані Позичальником. Отже, відповідач погодився з умовами цього договору. Відповідно до розрахунку за період з 07 липня 2023 року по 31 січня 2024 року, заборгованість за договором №С-001-036876-18-980 не погашена та складає 2\~557,89 грн, з яких: 980,97 грн заборгованість за основним боргом, 1\~576,92 грн заборгованість за процентами. 07 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ "Ідея Банк" було укладено Договір факторингу №07072023, на підставі якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, в тому числі - до відповідача за договорами №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року у розмірі 29\~703,25 грн та №С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року у розмірі 2\~557,89 грн. Розмір та складові заборгованості підтверджені наданим позивачем розрахунком та витягом з реєстру боржників №3. Як видно із довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року, наданою АТ «Ідея Банк» станом на 07 липня 2023 року остання складає 29\~703,25 грн, з яких: 9\~966,05 грн заборгованість за основним боргом, 19\~737, 20 грн заборгованість за процентами. Як видно із довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року, наданою АТ «Ідея Банк» станом на 07 липня 2023 року остання складає 2\~557,89 грн, з яких: 980,97 грн заборгованість за основним боргом, 1\~576,92 грн заборгованість за процентами. Відповідно до виписок по рахункам відповідача № [NUMBER] та № [NUMBER] , наданими АТ\~«Ідея Банк» за період з 02 листопада 2018 року по 07 липня 2023 року відповідачу було перераховано кошти згідно з кредитними договорами №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року та №С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. За нормами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Нормою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України\~передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року та №С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року з АТ "Ідея Банк", після підписання яких між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору і сплатити відсотки за користування ними. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого має заборгованість, яку наразі повинен сплатити на користь позивача у встановленому судом загальному розмірі 32\~261,14 грн. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований і відповідач не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на відсутність в матеріалах справи первинних документів, що не тільки позбавляє перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Зокрема, належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У відповідності до п. п. 1.2 п.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції (платіжні доручення, касові та меморіальні ордери, рахунок-фактура, накладні, чеки, квитанції тощо). Відповідно до п.п.14 п.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2008 року, первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Відповідно до п.46 вказаного Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Згідно з п.62 цього ж Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. У відповідності до п.63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить відповідні реквізити. Відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, первинні бухгалтерські документи, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Як видно з виписок по рахункам відповідача № [NUMBER] та № [NUMBER] за період з 02 листопада 2018 року по 07 липня 2023 року відповідачу було перераховано кошти згідно з кредитними договорами №С-001-036868-18-980 від 02 листопада 2018 року та №С-001-036876-18-980 від 02 листопада 2018 року. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його карткові рахунки, вказані у договорі, або доказів того, що вказаний карткові рахунки йому не належать. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). На підставі наданих позивачем доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитними договорами. Щодо твердження відповідача про застосування строку позовної давності відповідно до ст. 256 ЦК України, то позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином,

Outcome: approved