Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач, 25 квітня 2024 року звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання на час навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчанням та до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що є дочкою [PERSON] , навчається у Придніпровській державній академії будівництва та архітектури, який знаходиться у місті Дніпрі. Відповідач не надає їй грошових коштів на придбання продуктів харчування, квитків на проїзд до місця навчання, купівлі одягу, оплати проживання за місцем навчання. ЇЇ забезпеченням займається мати [PERSON] , але доходи останньої не дають можливості в повній мірі забезпечити її на час навчання. До того ж, у [PERSON] , є ще одна дочка [PERSON] , 17 лютого 2015 року, яку вона також утримує за власні кошти. Відповідач проживає окремо, має постійне місце роботи, тож і можливість виплачувати на її користь аліменти на час навчання. Вона намагалася вжити заходів для досудового врегулювання спору, але відповідач був проти і запропонував їй подати до суду позов про стягнення з нього аліментів на час навчання. Позивач як і її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за їх відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які заяви чи клопотання від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з даними паспорта громадянина України та свідоцтва про народження, позивач народилася [INFO] , та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивача з 18 вересня 2004 року по теперішній час перебувають у шлюбі. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади та довідки голови правління ОСББ «Чобіток», позивач зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] , [INFO] . Відповідач також зареєстрований за вказаною адресою, але фактично за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до довідки Придніпровської державної академії будівництва та архітектури №413/06.02.33/12 від 08 квітня 2024 року, [PERSON] є здобувачкою вищої осіти 2-го курсу освітнього ступеня бакалавр факультету «Будівельний», денної форми навчання, на бюджетній основі. Термін навчання з 03 жовтня 2022 року по 30 червня 2026 року. Зарахована до академії за наказом №304-КС від 05 вересня 2022 року. Довідок про доходи сторін суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, однією із обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв`язку з навчанням. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач будучи належним чином повідомленим у судове засідання не з`явився,, що повнолітня [PERSON] , якій не виповнилося 23 років, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє її можливості працевлаштування, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, матеріальне становище сторін, а також враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов`язані з навчанням, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на час продовження навчання. При цьому, Законом визначено, що право на утримання аліментів невід`ємно пов`язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. У довідці навчального закладу, в якому навчається позивач вказано, що термін навчання встановлений з 03 жовтня 2022 року по 30 червня 2026 року, тобто аліменти за вказаним позовом повинні стягуватися до 30 червня 2026 року. Таким чином позивач наразі безпідставно просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до 24 лютого 2028 року. Крім того, глава 16 Сімейного кодексу України, яка регулює відносини між батьками і повнолітньою дочкою, сином щодо надання їм утримання, не містить вказівки на те, що розмір стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання повинен бути не меншим ніж 50% встановленого Законом прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та не більшим ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, як про це відзначає позивач. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, у розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2024 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2026 року. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved