Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

20 лютого 2023 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про: визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] від 10.06.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Галиною Василівною і зареєстрованого за № 3059, в частині покупця [PERSON] ; визнання [PERSON] покупцем квартири за адресою [ADDRESS] у договорі купівлі-продажу квартири від 10.06.2011 року, укладеному [PERSON] та посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Галиною Василівною і зареєстрований за № 3059. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що їй, [PERSON] , на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Після смерті сина, [PERSON] 09 липня 2008 року, вона вирішила продати свою двокімнатну квартиру і придбати однокімнатну для власного проживання, а залишок грошей витратити на оформлення документів, відкласти собі для проживання, на ліки та інші потреби. Попередньо вона знайшла за оголошенням для себе та оглянула однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підходила по умовах та ціні. 10 червня 2011 року вона продала свою квартиру [ADDRESS] і того ж дня за частині виручених від продажу квартири коштів придбала за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: [ADDRESS] . У нотаріуса разом з нею була її внучка - [PERSON] , яка переконала її щоб договір купівлі-продажу квартири було оформлено на її ім`я та щоб покупцем була саме вона, так як позивачка є людиною похилого віку і після її смерті потрібно буде здійснювати переоформлення спадщини, нести матеріальні витрати. Позивачка погодилась. Як наслідок спірна квартира була придбана за її кошти і для неї, проте вона в договорі купівлі-продажу не зазначена покупцем. Встановлені обставини є підставою вважати укладений договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним в частині особи покупця. Крім того, вона дала кошти у сумі 13 000 дол. відповідачці, своїй невістці для того, щоб вона добудувала 2-й поверх у кв. [ADDRESS] для внучки [PERSON] , де вона й мала проживати. [PERSON] , 1986р.н., на момент укладення договору своїх особистих коштів на придбання квартири не мала. Постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспортних даних. Позивачка вказує, що постійно проживала у спірній квартирі та є зареєстрована там, що підтверджується будинковою книгою, актом ЛКІІ «Янів-405» № 230 від 27.06.2018 року та довідкою про реєстрацію місця проживання №34441. Вона самостійно оплачувала комунальні послуги, що підтверджується випискою з особового рахунку банку, проводила ремонтні роботи, також продовжує проживати до теперішнього часу, та нести всі витрати по утриманню квартири як власник. Іншого житла, окрім цієї квартири не мала і не має. У спірній квартирі ніхто крім неї ніколи не проживав і не проживає. [INFO] її внучка [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільною стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 315. Її матір, [PERSON] є спадкоємцем першої черги, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і виганяє її, позивачку, з квартири, яку вона придбала, чим порушує її законні права та інтереси, на підставі цього вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, переведення прав покупця, щоб не опинитися на вулиці на старості років і стати безхатьком. Отже, враховуючи вищевикладене, покупцем за договором купівлі-продажу була, саме вона, а не її внучка [PERSON] . На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Провадження по справі відкрито ухвалою від 10.04.2023 року за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідачка [PERSON] у судові засідання жодного разу не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали про відкриття провадження по справі та призначення судового засідання. Відзиву на позов не подала. Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи. Залучена в якості третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи. У письмових поясненнях, поданих її представником [PERSON] , вказано, що [PERSON] здійснювала продаж квартири за адресою: [ADDRESS] через представника [PERSON] , не володіє інформацією щодо покупця квартири і обставин її відчуження. Просить розглядати справу у їх відсутності. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника [PERSON] , покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними нормами ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що 10.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В., реєстраційний номер 3059. Позивач [PERSON] оспорює даний договір купівлі-продажу квартири в частині сторони-покупця. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.18). Ця квартира складалася з двох житлових кімнат, кухні, комунальних вигод,, загальна її площа 45,6кв.м. [INFO] помер син позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №і 4896. Позивачка вирішила продати належну їй квартиру і одночасно придбати однокімнатну для власного проживання, а залишок грошей витратити на оформлення документів, відкласти для проживання, придбання ліків та на інші потреби. З цією метою вона підшуковувала однокімнатну квартиру меншої площі, яка б відповідала її вимогам та фінансовим можливостям. Кілька разів вона їздила оглядати квартиру [ADDRESS] . Та прийняла рішення про придбання цієї квартири після продажу належної їй двокімнатної квартири. 10.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргуном О.С., реєстраційний номер 915. Відповідно до вказаного договору продаж квартири [ADDRESS] здійснено за 397 080,30грн. (що еквівалентно 49800 доларів США), які продавець [PERSON] отримала від покупця [PERSON] . В цей же день - 10.06.2011 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким [PERSON] , інтереси якої представляв [PERSON] , продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] за ціною 56367,00грн., які сплачені під час оформлення договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. і зареєстровано за №3059. З пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що при купівлі квартири [ADDRESS] у нотаріуса разом з нею була її внучка - [PERSON] , яка переконала оформити договір купівлі-продажу квартири на її ім`я щоб покупцем була саме вона, так як позивачка є людиною похилого віку і на випадок своєї смерті хоче заповісти квартиру онуці. Тому щоб внучці не довелося здійснювати після її смерті оформлення спадщини, не нести додаткові матеріальні витрати, вона погодилась вказати покупцем квартири внучку [PERSON] , хоча фактичним покупцем була вона і купувала квартиру для себе і свого проживання. Крім того, у неї були заборгованості по залиттю сусідньої квартири, через виконачу службу з неї стягалися кошти, тому це також стало причиною того, щоб вона погодилася. Грошових коштів, які вона отримала від продажу квартири на [ADDRESS] було достатньо для придбання спірної квартири. Крім того, вона дала кошти у сумі 13 000 дол. відповідачці, своїй невістці для того, щоб вона добудувала 2-й поверх у кв. [ADDRESS] для внучки [PERSON] , де вона й мала проживати. [PERSON] на момент укладення договору своїх особистих коштів на придбання квартири не мала. Постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспортних даних. В судовому засідання встановлено, що позивачка [PERSON] ареєстрована і постійно проживає у на [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книжкою, актом ЛКІІ «Янів-405» № 230 від 27.06.2018 року та довідкою про реєстрацію місця проживання №34441, самостійно оплачує комунальні послуги, що підтверджується випискою з особового рахунку банку, проводила ремонтні роботи, також продовжує проживати до теперішнього часу, та нести всі витрати по утриманню квартири як власник. 15.07.2011 року позивачка [PERSON] підписала договір та прийняла у експлуатацію побутові газові прилади особисто, що підтверджується посвідченням на право експлуатації побутових газових приладів № 954 від 15.07.2011 року. Іншого житла, окрім цієї квартири не мала і не має. У спірній квартирі ніхто крім неї ніколи не проживав і не проживає. [INFO] , внучка позивачки, [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Залізничним районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільною стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 315. Відповідачка по справі, [PERSON] є спадкоємцем першої черги, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і претендує на спірну квартиру, придбане позивачкою, чим порушує її законні права та інтереси. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, матеріалами справи та показами свідків даними в судовому засіданні в судовому засіданні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він займався продажем квартири [ADDRESS] . До нього звернулась позивачка [PERSON] та повідомила, що продає свою 2-кімнатну квартиру та хоче придбати собі 1-кімнатну квартиру. Казала, що хоче частину коштів відкласти для себе і частину дати внучці. В нотаріуса позивачка розраховувалась за квартиру особисто, а її внучка лише формально підписувала договір. Сумнівів про те, хто купує квартиру не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення про те, що вона з 2010 року працює ріелтором та разом з [PERSON] займалась продажем квартири [ADDRESS] . [PERSON] кілька разів оглядала квартиру, казала, що хоче придбати цю квартиру для себе. Онука [PERSON] квартирою не цікавилася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила про те, що позивачка хотіла продати свою кватиру та купити собі квартиру меншої площі. У новопридбаній квартирі внучка позивачки не жила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою [PERSON] давно. Вона проживала у кращій квартирі, купила гіршу та меншу за площею. Різницю коштів від продажу двокімнатної квартири вона віддала внучці та невістці. Оформила договорі купівлі-продажу квартири на внучку, бо не сподівалась, що внучка раптово помре. В суді позивачка пояснила, що розрахунки за продаж і купівлю квартир проводилися через відділення Пат «Креді Агріколь Банк», де вона з цією метою відкрила рахунок. На підтвердження даних обставин позивачкою подано копію заяви-анкети, де вказано дату відкриття першого рахунку 10.06.2011 року, відомості про рух коштів по рахунках, дати видачі коштів, перерахунок коштів. Вказані документи підтверджують пояснення позивачки про порядок проведення розрахунків. За нормами статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена або якщо він не визнаний судом недійсним Згідно з частиною першою ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд має з`ясувати наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків, т Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини. Правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те. що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майна і сплатити за нього певну грошову суму. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до статей 235,236 ЦК України може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупцям є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи наведені вище норми, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачкою в розмірі 1073,60грн.

Outcome: approved