Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві, за участю третіх осіб, в якій просив суд зняти арешт з транспортного засобу «KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачеві з 17.05.2023, накладений на підставі постанови державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві по виконавчому провадженню № [NUMBER] від 07.09.2023, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.05.2023 [PERSON] уклав договір комісії № 4680/23/1/015641 з ТОВ «АВТО-АРСЕНАЛ» щодо продажу транспортного засобу «KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 17.05.2023 між ТОВ «АВТО-АРСЕНАЛ» та позивачем укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4680/23/000942, а саме автомобіля «KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . На підставі укладеного договору був складений Акт огляду реалізованого транспортного засобу від 17.05.2023. Після спливу деякого часу, поки автомобіль перебував у ремонті, позивач вирішив документального переоформити його на своє ім`я, однак Сервісний центр МВС йому відмовив у реєстрації, оскільки даний автомобіль перебуває в арешті. Позивачу стало відомо, що на виконанні у Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві знаходиться виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення штрафів у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративне правопорушення та було накладено арешт на автомобіль, який належить [PERSON] . Представник позивача 25.01.2024 звернулася до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про зняття арешту, однак отримала відмову та їй було рекомендовано звернутися до суду для відновлення порушеного права. Позивач вважає, що накладений відповідачем арешт на автомобіль KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , власником якого з 17.05.2023 являється позивач, порушує його права та заважає йому повною мірою реалізувати право на вільне користування своїм майном. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 29.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, однак відзиву на позовну заяву до суду не подав, з будь якими заявами з процесуальних питань до суду не звертався. Треті особи також належним чином повідомлялися про розгляд справи в суді, письмові пояснення по справі до суду не подавали. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.05.2023 [PERSON] уклав з ТОВ «АВТО-АРСЕНАЛ» договір комісії № 4680/23/1/015641 щодо продажу належного йому транспортного засобу «KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 17.05.2023 між ТОВ «АВТО-АРСЕНАЛ» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4680/23/000942, а саме автомобіля «KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 17.05.2023 між сторонами підписано Акт огляду реалізованого транспортного засобу. З відповіді Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 05.02.2024 за № [NUMBER]/2 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER] за постановою Управління патрульної поліції в Чернігівській області № ЕАС 6905268 від 28.04.2023 про стягнення з [PERSON] адміністративного штрафу. Задля забезпечення виконання рішення постановою державного виконавця від 01.12.2023 оголошено транспортний засіб «KIA SPORTAGE», vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , у розшук, при цьому окрема постанова про арешт транспортного засобу у рамках виконавчого провадження не виносилася. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майн», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 (провадження № 61-945св22) зазначено, що: "У справі, що переглядається, [PERSON] пред`явив позовні вимоги до Центрального ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на квартиру, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв". У даній справі, предметом спору є вимога [PERSON] , який вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, про його звільнення з-під арешту, накладеного державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення з боржника [PERSON] штрафу, при цьому позов пред`явлено лише до державної виконавчої служби. Таким чином, враховуючи вищевказані норми права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed