Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості в сумі 11882231,60 грн, що згідно ринкового курсу валют в Україні, станом на 18.07.2023 є еквівалентом 323326,03 дол. США. В обґрунтування позову позивач вказував, що між сторонами 14.12.2016 укладено договір позики, посвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 7733, відповідно до п. 1 якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність гроші у сумі 8100000,00 грн, що є еквівалентом згідно ринкового курсу валют в Україні, станом на 14.12.2016 (1 дол. США - 27,00 грн) сумі 300000,00 дол. США, які відповідач зобов`язалась повернути до 14.12.2017. Відповідно до договорів про внесення змін і доповнень № 1 від 14.12.2017, № 2 від 12.12.2018 та № 3 від 10.12.2019 до договору позики, відповідач зобов`язалась повернути позику не пізніше 14.12.2020. Проте, на даний час відповідач позиву не повернула, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Крім того, позивач просив стягнути 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 23326,03 дол. США,Ю що станом на 18.12.2023 за ринковим курсом валют еквівалентно 857231,60 грн. Ухвалою суду від 07.08.2023 у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 02.04.2024 від представника позивача - адвоката Гудзери Т. С. надійшла заява про залучення правонаступника позивача до участі у справі. В обґрунтування заяви зазначено, що 13.02.2024 між [PERSON] (первісний кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Юр-Капіносом А.Є (а.с. 52-56). Відповідно до п.1.1. договору, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає всі права вимоги за договором позиви (з усіма змінами та доповненнями), укладеним між первісним кредитором в [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )), що посвідчений Разумовою О.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14.12.2016 за реєстровим № 7733. Згідно з п.1.2. договору, вартість права вимоги за договором позики на момент передачі прав вимоги у відповідності до п.1.1. цього договору становить 11882231,60 грн., що включає суму основного боргу 11025000,00 грн., що є еквівалентом 300000,00 дол. США згідно готівкового курсу валют станом на день подання первісним кредитором позовної заяви до суду 18.07.2023 та 3% річних у розмірі 857231,60 грн., нарахованих за період з 15.12.2020 по 18.07.2023. Протокольною ухвалою суду від 15.04.2024 клопотання представника позивача задоволено, залучено правонаступника позивача [PERSON] . До судового засідання сторони не з`явились з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти заочного рішення у справі не заперечує. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 07.08.2023 та копія позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу місця реєстрації відповідача та 10.11.2023 була отримана особисто, що підтверджується зворотнім повідомленням. Крім того, 29.04.024 відповідач особисто ознайомлювалася з матеріалами справи. Проте, від відповідача, представника відповідача відзиву, заяв про розгляд справи без їх участь не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.12.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І, за реєстровим № 7733 (а.с.3). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, згідно п. 1 Договору, позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність гроші в сумі 8100000,00 (вісім мільйонів сто тисяч) грн. 00 коп., що є еквівалентом згідно ринкового курсу валют в Україні, станом на 14.12.2016 (1 дол. США - 27,00 грн.) суми 300000,00 (триста тисяч) доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві не пізніше 14.12.2017, в порядку встановленому цим договором. Грошові кошти фактично передані [PERSON] до підписання договору, що підтверджується підписами сторін в Договорі. Відповідно до п. 3 Договору, повна сума позики, що підлягає поверненню позичальником позикодавцю, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 300000,00 (триста тисяч доларів США) 00 центів до національної валюти України - гривні, згідно ринкового курсу валют в Україні, на день передачі грошей. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525, 526 даного кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, в силу приписів ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як слідує із договору позики, договорів про внесення змін і доповнень № 1 від 14.12.2017, № 2 від 12.12.2018 та № 3 від 10.12.2019 до договору позики, відповідач зобов`язалась повернути позику не пізніше 14.12.2020 (а.с. 4-6). У відповідності до ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене вище, сума позики в розмірі 11025000,00 грн, що станом на 18.07.2023 еквівалентно 300000,00 доларів США підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в повному розмірі. Також, оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Суд, перевіривши розрахунок позивача, який міститься в позовній заяві, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, на підставі наданих розрахунків та в тих межах, які просить позивач. Також, стороною відповідача не надано своїх розрахунків, аналізу виписок, доказів, які б могли спростувати доводи позивача, не вірність його розрахунку, а відтак позиція позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню, у розмірі 23326,03 доларів США, що станом на 18.12.2023 за ринковим курсом еквівалентно 857231,60 грн. Так, у відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За викладених обставин справи прийшов до висновку, що у справі, що розглядається між сторонами виникли договірні правовідносини за договором позики від 14.12.2016, внаслідок порушення позичальником умов такого договору та договорів про внесення змін та доповнень № 1, № 2, № 3 до договору позики за нею утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову у відповідності до вимог договору та норм ЦПК України, а протилежного стороною відповідача не було доведено судді. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 13420,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved