Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно рішення № 1700 виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 19.12.2023 змінено наймача в договорі найму квартири, переоформлено лицьовий рахунок, та позивачку визнано головним квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, крім позивача зареєстрований син позивача [PERSON] , [INFO] , та колишній квартиронаймач [PERSON] . Відповідач по справі з червня 2023 року не мешкає за місцем реєстрації, особистий речей та майна, яке йому належить, в квартирі не має. Відповідач комунальні послуги не сплачує, не несе інші витрати по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті. Позивач не чинить відповідачу перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням, за захистом своїх порушених прав на проживання відповідач а ні до суду, а ні до інших державних органів не звертався. На підставі вищевикладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, згодна на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик. Представник третьої особи Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням № 1700 від 19.12.2023 виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області /а.с.5/. Окрім позивача в квартирі зареєстровані син позивача [PERSON] , [INFO] , та відповідач, що підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади від 23.04.2024. Згідно з актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.11.2022, 06.06.2023, 26.06.2024, відповідач, відповідач фактично понад 6 місяців не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , його речей в квартирі не має. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач у відповідності до положень ст. 12, 81, 82 ЦПК України не скористався своїм правом щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказів того, що відповідач не втратив інтересу до спірної квартири, матеріали справи не містять. Обставин, передбачених ч. 3 ст. 71 ЖК України, судом не встановлено. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою». Отже норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Аналізуючи норми закону, позицію позивача та враховуючи, що відповідач\~\~не проживає в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин,\~та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося, останній дійсно добровільно залишив спірне житло, комунальні платежі не сплачував, майно та речі відповідача у квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved