Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Рижова С.Є. 03 грудня 2019 року звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на праві приватної власності належить відповідачці - колишній дружині позивача. Шлюб між ними розірвано 01 липня 2003 року. Однак, з невідомих позивачу причин, з літа 2019 року відповідачка чинить перешкоди йому у користуванні житлом, періодично перешкоджаючи йому потрапити в квартиру (зачиняє двері з середини та не пускає в житло), звертається з позовом до суду з метою визнати позивача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, фактично, намагаючись позбавити його права користуванням житлом та виселити його з квартири. Позивач вважає дії відповідача такими, що створюють перешкоди йому у користуванні житлом. Позивач зазначає, що він проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідачка перешкоджає у користуванні позивачем житловим приміщенням шляхом періодичного обмеження доступу до квартири. В квартирі знаходяться особисті речі позивача, зокрема, альбоми з фотокартками різних періодів життя позивача: дитячі, років навчання в технікумі, інституті, університеті, проходження служби в армії, міліції); нагородні грамоти, подяки, вимпели, медалі; нарди дерев`яні, ручної роботи; одяг (шкарпетки, нижня білизна, носові хустинки, светри, взуття, кімнатні капці); міліцейський одяг формений (бушлат, плащ, кітель, шапка зимова, зимові чоботи); годинник наручний командирський, подаровані позивачу його дідом. Крім того, в квартирі зберігаються документи позивача: свідоцтво про народження [PERSON] , картка водія про проходження навчання у Сумському ДОСААФ, диплом про закінчення Сумського технікуму харчової промисловості у 1990 році, диплом про закінчення Сумського аграрного університету у 2000 році з виписками та оцінками до них. Разом з тим, у квартирі знаходяться й інші речі, що належать позивачу та якими він користується: музичний центр Samsung; інструменти (молотки, викрутки, гайкові ключі, плоскогубці, щипці, кусачки, стамески, рубанки, дриль, гайки, болти, гвіздки, саморізи різних розмірів); сервізи чайні, кавові, інший посуд для кухні, тарілки, виделки, ложки, що залишилися позивачеві у спадок від бабусі. Позивачем було придбано та встановлено в квартирі меблі в прихожу, м`які меблі у вітальню, стіл-книжку, килим на підлогу (зелений), кондиціонер марки NEOCLIMA на площу до 20 м. кв. (придбано та встановлено у 2016), шафу-купе (придбано та встановлено позивачем у дитячій кімнаті). Більше того, позивач проводив ремонтні роботи в квартирі. Ним було здійснено заміну вікон у всіх кімнатах на пластикові, встановлено балконну раму. Крім того, було здійснено заміну опалювальних батарей. Позивач користується пільгами на оплату комунальних послуг, як ветеран органів внутрішніх справ. Тобто, позивач проживає у зазначеній квартирі, бере участь в утриманні квартири, здійснюється нарахування пільг щодо сплати комунальних послуг, він здійснює оплату комунальних послуг; піклується про стан житлового приміщення та комфортність проживання в ньому - здійснює ремонтні роботи, проводить заміну вікон, батарей, встановлює балконну раму; піклується про облаштування квартири - ним було придбано та встановлено меблі, килими. Його особисті речі, знаходяться в квартирі, він користується власними предметами побуту. Крім того, позивач не має іншого постійного житла. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні йому квартирою, шляхом вселення до квартири [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17 лютого 2020 року, о 15 год. 00 хв. з повідомленням учасників справи. 17 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 13 квітня 2024 року для надання часу для надання додаткових доказів сторонами. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про об`єднання справ у справі за позовною заявою [PERSON] в особі представника адвоката Рижова С.Є. до [PERSON] про вселення в квартиру відмовлено. 13 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 14 липня 2020 року, 10 год. 00 хв. за клопотанням представника позивача та представника відповідача. 14 липня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 15 жовтня 2020 року, 10 год. 00 хв. за клопотанням представника відповідача. 15 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 19 січня 2021 року, 11 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідача. 19 січня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 27 квітня 2021 року, 13 год. 00 хв. за клопотанням відповідача. 23 квітня 2021 року від представника [PERSON] адвоката Шаповал О.О. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що відповідачка заперечує проти позовних вимог, зважаючи на таке. Вказує, що відповілачка є єдиним власником житлового приміщення у [ADDRESS] загальною площею 68,29 кв.м. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу, між відповідачкою, [PERSON] та Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, було укладено кредитну угоду № 348 від 18 липня 2003 року, згідно якої Фонд імені Держави надав відповідачці прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 71 215, грн. на придбання житла. Термін повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди (розділ 1 п.п. 1.1. Кредитної угоди № 348). Згідно з довідкою про склад сім`ї від 08 липня 2019 року [PERSON] зареєстрований у квартирі, належній на праві власності відповідачки, [PERSON] , за її згодою як колишній чоловік з 27 травня 2004 року. Окрім того, відповідач вказане житло залишив добровільно, по даний час не проживає за даною адресою, не користується нею та будь-якої участі в утриманні житла не приймає. З копії акту про не проживання особи за місцем реєстрації №б/н від 24 жовтня 2019 року, складеного сусідами позивача, що проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що під час обстеження житлового приміщення, опитування сусідів встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , що в м. Сум починаючи з 01 жовтня 2014 року позивач фактично не проживає, що підтверджується відсутністю спального місця, особистих предметів гігієни, побуту, інших ознак, які вказують на проживання позивача у вказаному житловому приміщенні. Суду, в якості доказу ведення спільного господарства надано лише договір № 25 від 10 квітня 2015 року підписаний між ФОП [PERSON] та [PERSON] з паспортними реквізитами сторін про замовлення рами з допоміжними матеріалами, також надана вимірів одного вікна, та наданий акт прийому-передачі виконаних робіт між [PERSON] та [PERSON] з паспортними реквізитами сторін. Однак у вказаних документах не зазначено, за якою саме адресою повинно бути здійснено виконання до № 25 від 10 квітня 2015 року. Позивач зазначає, що ним було придбано та встановлено в квартирі меблів, кондиціонеру, однак на підтвердження зазначених позивачем дій, суду не надано. В наданих позивачем до суду квитанціях, сплачених по терміналу за адресою: . Суми, вул. Іллінська, 49, в графі платник, зазначено [PERSON] , а отже не підтверджують, що зазначені платіжки здійснені не [PERSON] , а позивачем [PERSON] . Таким чином за житлово-комунальні послуги за адресою: у [ADDRESS] , сплачує відповідачка. Приєднані до матеріалів справи рахунки за комунальні послуги, просить суд не приймати до уваги як докази, оскільки всі рахунки, представники різних організацій залишають у поштових скриньках, а тому дістати з поштових скриньок будь-які листівки може будь-хто, хто опинився біля них. А також, позивач, маючи паспорт з відміткою про реєстрацію, може звернутися до сервісних центрів та отримати рахунки за комунальні послуги. Щодо посилання позивача, щодо користування пільгами на оплату комунальних послуг, як ветерана органів внутрішніх справ та надання підтверджуючої копії довідки ТОВ «Енера Суми», зазначає, що оскільки, позивач [PERSON] прописався у спірній квартирі, як колишній чоловік відповідачки, то він сам виявив бажання оформити пільги, оскільки після його реєстрації будуть нараховані комунальні платежі і на нього. Позивач [PERSON] , у своїй позовній заяві зазначає, що з літа 2019 року, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні житлом, періодично перешкоджаючи йому потрапити в квартиру (зачиняє двері з середини та не пускає в житло). Проте, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що з літа 2019 р. по теперішній час він не проживає у квартирі внаслідок неправомірних дійвідповідачки та звертався до компетентних органів із метою усунення перешкод у користуванні квартирою та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що він з 2014 року не проживав у спірній квартирі без поважних причин. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] (т. І а.с.76-77). 27 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 28 липня 2021 року за клопотанням представника позивача. 28 липня 2021 року від представника позивача [PERSON] адвоката Рижова С.Є. надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що позивач тривалий час проживає у квартирі, тобто має тривалий зв`язок з квартирою за адресою: [ADDRESS] , як із житлом у розумінні статті 8 Конвенції. Іншого житла на праві власності не має. Тобто фізичне перешкоджання відповідача позивачеві потрапити в квартиру, та звернення з позовом до суду з метою визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням є порушенням його права на повагу до житла та перешкодами у користуванні житлом. Щодо наданого відповідачем Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 24 жовтня 2019 року. Зазначає, що він не є належним та допустимим доказом. Хоча б тому, що не зрозуміло яким чином комісія у складі трьох осіб 24 жовтня 2019 року могла встановити, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з 01 жовтня 2014 року. Просить суд врахувати дані пояснення при ухваленні рішення (т. І а.с.102-104). 28 липня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 13 жовтня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідачки та відсутністю даних про її належне сповіщення про дату та час розгляду справи. 13 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні оголошено перерву до 20 грудня 2021 року у зв`язку з наданням стороні позивача можливості надати відповідь на відзив. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 28 лютого 2022 року, о 10 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 14 червня 2022 року об 11 год. 00 хв. 14 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 вересня 2022 року 15 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 07 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 01 листопада 2022 року 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 01 листопада 2022 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 04 січня 2023 року, 14 год. 00 хв. 04 січня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 лютого 2023 року, о 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 10 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 березня 2023 року, о 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 30 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 травня 2023 року, о 13 год. 00 хв. для забезпечення явки свідків. 11 травня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 червня 2023 року, о 15 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. 07 червня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 червня 2023 року, о 15 год. 00 хв. у зв`язку з не забезпеченням явки позивача та свідків. 20 червня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 29 червня 2023 року, о 15 год. 00 хв. для забезпечення явки свідків 29 червня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 26 липня 2023 року, о 16 год. 00 хв. у зв`язку з не забезпеченням явки свідків. 26 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 серпня 2023 року, о 15 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. 30 серпня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 06 вересня 2023 року, о 16 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. 06 вересня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 жовтня 2023 року для забезпечення явки свідків. 10 жовтня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 25 жовтня 2023 року, о 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача, неявкою відповідача. 25 жовтня 2023 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 01 листопада 2023 року, 15 год. 30 хв. 01 листопада 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 21 грудня 2023 року, для виклику свідків. 21 грудня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 лютого 2024 року, о 10 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача, неявкою відповідача. 02 лютого 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 01 квітня 2024 року, о 13 год. 30 хв. у зв`язку з не забезпеченням явки свідків. 01 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 15 год. 00 хв. 01 квітня 2024 року. 01 квітня 2024 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 20 червня 2024 року, 14 год. 20 хв. В зазначеному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідачки заперечувала поти їх задоволення. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 квітня 2004 року, що видане на підставі рішення виконкому Сумської міської ради від 06 квітня 2004 року (т. І а.с.12). Квартира за адресою: [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, що підтверджується копією технічного паспорту (т. І а.с.13-14). Позивач [PERSON] разом з відповідачкою [PERSON] (колишньою дружиною) та донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Відділу реєстрації місця реєстрації проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради (т. І а.с. 8, 9), зокрема позивач зареєстрований проживаючим за вказаною адресою з 01 грудня 2008 року. Шлюб між сторонами розірвано 01 липня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , місце реєстрації: відділ реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління міністерства юстиції міста Суми, актовий запис № 282 (т. І а.с.10). Стороною позивача надано копію договору № 25 від 10 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Оріон-Сервіс» та акт прийому-передачі виконаних робіт щодо встановлення рами (т. І а.с.15, 16, 17). Стороною позивача також надано суду копія довідки ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» про розмір нарахованих платежів за електропостачання з період з січня по вересень 2019 року, копія рахунку за спожиту електричну енергію №5231742, виписаного 16жовтня 2019 року, копія повідомлення про нарахування за вересень 2018 особовий рахунок [NUMBER] , копія повідомлення про нарахування за січень 2019, особовий рахунок [NUMBER] , копія повідомлення про нарахування за вересень 2019 року, особовий рахунок [NUMBER] , копії квитанцій про сплату комунальних послуг № 71 від 10 жовтня 2019 року, № 72 від 10 жовтня 2019 року, № 73 від 10 жовтня 2019 року, № 74 від 10 жовтня 2019 року (т.І, а.с.18,19, 20, 21). 18 липня 2003 року між [PERSON] та Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву укладено кредитну угоду № 348 згідно якої Фонд імені Держави надав [PERSON] прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 71215, грн. на придбання житла. Термін повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди (т. І а.с. 78-79, 80) Згідно даних довідки від 14 лютого 2020 року, що видана АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] вбачається, що за період 01 січня 2018 року по 14 лютого 2020 року [PERSON] здійснила 200 платежів у загальній сумі 31503,17 грн за адресою: [ADDRESS] (т. І, а.с.81-85). З копії акту про не проживання особи за місцем реєстрації №б/н від 24 жовтня 2019 року, складеного комісією у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що під час обстеження житлового приміщення, опитування сусідів встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , починаючи з 01 жовтня 2014 року фактично не проживає громадянин [PERSON] , 1971 року народження, що підтверджується відсутністю спального місця, особистих предметів гігієни, побуту, інших ознак, які вказують на проживай [PERSON] у вказаному житловому приміщенні (т. І а.с.80- зворот). З копії довідки Відділу реєстрації місця реєстрації проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 23 березня 2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованими [PERSON] , та [PERSON] (т. І а.с.201). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29 червня 2023 року вбачається, що за [PERSON] не зареєстровано об`єктів нерухомого майна (т. І. а.с.206). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка є його тіткою. Зазначив, що з вересня 2017 року по вересень 2020 року він проживав у тітки за адресою: [ADDRESS] . У цей період позивач з ними не проживав. У квартирі проживала відповідачка, її дочка [PERSON] і він. Деякі речі позивача він особисто сам спакував у коробки (2-3 коробки) і відповідачка неодноразово просила забрати їх позивача. З 2015 року він не бачив позивача у спірній квартирі. З яких причин позивач пішов йому не відомо. Позивач приходив зі своїм братом один раз. Коли це було (дату) не пам`ятає. Відповідачка відчинила двері, вони пофотографувалися, і пішли: тихо, мирно, сварки не було. Пояснив, що тітка йому запропонувала допомогу, бо він не мав свого житла, вона запропонувала проживати в квартирі і платити порівну за комунальні послуги. До 2017 року він проживав в орендованій квартирі, бо він працював в м. Суми, в квартирі займав зал. Це питання з позивачем не узгоджувалося. В залі були меблі, шафи були пусті, верхнього одягу не було. Диван, крісло, телевізор. Кондиціонер був, інших речей не було. З 2020 року свідок виїхав, тоді тітка жила з дочкою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивача. Її мама мала квартиру, вона захворіла, сказала, що квартиру [PERSON] переоформить. І на нього зробили цю квартиру. Син познайомився з відповідачкою, вони жили на квартирі по [ADDRESS] . Син приходив і сказав, що в однокімнатній \~ \~ \~ \~ тісно, і що треба іншу квартиру купити. Він казав, що продасть кватиру і вкладуть в іншу кошти. Вони зробили, що квартира була оформлена на відповідачку. Вони жили в цій квартирі. Свідок зазначила, що вона поклала в квартирі по вул. Інтернаціоналістів лінолеум, встановила в квартирі радіатори, вікно, де син жив. Син купив пральну машину, кондиціонер. Вже особисто вона робила косметичний ремонт. Колись [PERSON] прийшов і сказав, що його не пускають до спірної квартири і не дають ключі у 2019 році. Він попросився пожити. На її звернення відповідачка сказала, що у неї є інший чоловік. Син став жити у них по [ADDRESS] . У [PERSON] залишися в спірній квартирі речі. Вони ходили туди, бо [PERSON] хотів помиритися, взяти речі. Там був племінник, відповідачка пустила. Ходила вона, її другий син [PERSON] і [PERSON] . Не вдалося владнати питання. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його сином. Він проживає у них уже років 7. В ту квартиру за адресою: [ADDRESS] не може зайти, бо відповідачка закрила квартиру, змінила замок. Вони допомагали їм облаштовувати квартиру, поставили батареї, змінили вікна, носили цеглу. Це було влітку, якого року не пам`ятає. Років 15-16 тому, коли померла його теща, то квартиру переписали на [PERSON] . Потім там проживали позивач і відповідач, і вирішили вступити в кооператив. Він продав цю квартиру, вніс кошти за трикімнатну квартиру і виплачував гроші. Теща померла у 1992 році, купили квартиру у 1994 чи в 1993 році. І з цього моменту вони проживали. Син сам робив ремонт, купив меблі, диван. Син одружився у 1993-1994 роках. Дитина з`явилася. На [PERSON] вони проживали. З відповідачкою син одружився у 2000 році, це другий шлюб у нього. Вони на цей час жили на вул. Збройних Сил України, де син купляв квартиру. На кого квартира оформлена, йому не відомо. Син казав, що з дружиною не розлучався. Останній раз у спірній квартирі був давно, років 10-11 тому. В спірній квартирі знаходяться речі позивача, інструменти Свідок [PERSON] суду пояснив, що вони з позивачем однокласники. Сторони проживали разом в однокімнатній квартирі на [PERSON] , яку позивач отримав у спадок. Як чекали дитину, а може вже й була, вони скористалися сімейним кредитуванням. Продали цю квартиру, потім переїхали в нову квартиру на [ADDRESS] . До 2018 чи 2019 року проживали. Він приїзжав до батьків і зустрічав позивача, який повідомив, що не проживає у спірній квартирі, бо його не пускають. В квартирі він часто не бував, останній раз до 2018 року був. У спірній квартирі сторони проживали разом з донькою, крім них ніхто не проживав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони у справі є її батьками, з татом нейтральні стосунки, просто спілкуються. Позивач не проживає у спірній квартирі з жовтня 2014 року. Він знайшов собі жінку і вирішив виїхати. Це мама сказала, вона знає цю жінку. Рідко тато заходив в квартиру забрати речі, пошту, яка йому приходила. Мама спокійно його пускала, пропонувала каву, чай. [PERSON] при ній не було. Речі ще тата лишилися в коробці, мама просила його забрати. Коли батько востаннє заходив не пам`ятає, батько добровільно заходив. Випадків того, що мама не пускала тата не пам`ятає. Ремонт в квартирі зроблено до того, як тато пішов. Зараз вона живе у Польщі, до цього навчалася в СумДПУ, до 2022 року мешкала у спірній квартирі. Зараз у спірній квартирі проживає двоюрідний брат [PERSON] . Він жив і до цього, періодично приходив. З батьком бачилася у лютому 2023 року останній раз. Причина розлучення батьків їй не відома. Чи є ключі у батька від спірної квартири їй не відомо. Ключі у нього були до моменту її від`їзду до Польщі. При ній зміни замків не було. Батько не ставив питання, що буде жити в спірній квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою зі сторонами. Суду зазначила про те, що проживає у будинку з 2004 року. Вони мешкають зі сторонами на одному майданчику, добре знайомі. Була в квартирі у [PERSON] № 67, спілкувалися. Потім стало відомо, що вони розлучаються, коли [PERSON] з`їхав з квартири у 2014 році. З цього часу [PERSON] з донькою в квартирі проживали, [PERSON] вона не бачила. [PERSON] розмов чи сварок вона не чула. Раніше вона зустрічала [PERSON] у ліфті, а потім як він з`їхав перестала бачити. В квартирі сторін іноді буває, чоловічих речей в квартирі не бачила. Щоб [PERSON] намагався потрапити до квартири, але не міг, такого не було. Останній раз в квартирі можливо місяць тому була. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона підтримує дружні стосунки зі сторонами років 25. Зазначила, що їй відомо, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] десь з 2012-2014 років. Свідок доглядала за тваринами та поливала квіти, коли [PERSON] у відпустці була. Їхні діти товаришують, у жовтня 2014 року [PERSON] , доньці сторін, було 12 років, вони спілкувалися, [PERSON] не було в квартирі. Де він був їй не відомо, не задавала питання. З [PERSON] часто спілкуюся як сусіди по будинку, їхні діти разом гралися. Чи є в квартирі речі [PERSON] їй не відомо. Чи є ознаки, що в квартирі проживає чоловік - вона не бачила. Коли були тварини вона щодня була в квартирі. На даний момент в квартирі проживає [PERSON] . Розмов з боку [PERSON] про те, що його не пускають до квартири не було, вона з ним не в таких близьких стосунках. [PERSON] давно бачилися. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~\~статті 150 ЖК УРСР\~\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі\~статтею 156 ЖК УРСР\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. У\~статті 7 ЖК УРСР\~передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення у справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36,). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення від 13 травня\~\~\~2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява\~№ 19009/04, пункт 50). У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] вселився у спірну квартиру на законних підставах та зареєстрований в цьому житлі. В судовому засіданні відповідачка зазначала, що позивач не проживає в квартирі з 2014 року, повідомивши, що він самостійно забрав речі з квартири. В той же час відповідачка вказала, що деякі речі позивача залишилися в квартирі, які вона склала до ящику, та просила забрати позивача. Про обставини залишення в квартирі належних позивачу речей також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Зазначене вказує на те, що позивач не втратив інтересу до місця свого проживання, а між сторонами був наявний конфлікт з приводу такого проживання у спірній квартирі. При цьому слід зазначити, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло, правомірність застосування якого за обставинами цієї справи позивачем не доведено. Оцінка виселення особи із житлового приміщення на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції потребує встановлення відповідних обставин, які судом не були установлені, вказує на відсутність відомостей про втрату позивачем правового інтересу до спірного житла та відсутність правових підстав для позбавлення його права на житло. Суд вважає доведеними обставини перешкод позивачу у вселенні до спірної квартири, з огляду на те, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на можливість в добровільному порядку вселитися в квартиру, а тому вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у\~користуванні квартирою шляхом вселення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved