Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 152 911 грн. 44 коп., а також судовий збір в сумі 2 481 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2279_0533, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту 150 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 04.10.2026 року. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату в розмірі 29% річних. Сторони домовились, що достатнім підтвердженням згоди клієнта з умовами кредитування є використання ним кредиту (здійснення платежу за рахунок кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Зі своєї сторони банк виконав всі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 13.09.2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 152 911,44 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року задоволено позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. [PERSON] , в особі свого представника адвоката Мустіпан О.В. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду і поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року, посилаючись на те, що вона дізналась про заочне рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень 20.07.2023 року випадково. Також зазначала, що сплачувала кредит вчасно до січня 2022 року, а в рішенні зазначено, що заборгованість виникла 13.09.2022 року. Вважає, що позивач надав суду невірний розрахунок заборгованості і це призвело до винесення незаконного рішення, тому просить суд скасувати вказане заочне рішення. Ухвалою суду від 07.08.2024 року поновлено [PERSON] строк для перегляду заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року, а також судом було скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. З копії розрахунку заборгованості за договором №2279_0533 встановлено, що станом 13.09.2022 року [PERSON] має заборгованість за кредитом у загальному розмірі 152 911,44 грн., свого розрахунку відповідач суду не надавала. Таким чином, відповідно до п.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованості за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved