Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач в інтересах якого діє адвокат Мартинюк М.Р. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2020 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час шлюб перебуває на стадії розірвання та носить формальний характер. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Рух справи. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2024 року цивільна справа передана за підсудністю на розгляд Добропільському міськрайоннному суду Донецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2024 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді Здоровиці О.В. Ухвалою від 20.05.2024 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позов суду не надав. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, що встановлені судом. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6) Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) В свідоцтві про народження батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Факт проживання дитини з позивачем відповідачем не оспорювався та підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.5) яка свідчить, що малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 02.12.2021 року по теперішній час. (а.с.5). Позивач стверджує, що сторони проживають окремо, дитина сторін проживає разом з позивачем . Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що на теперішній час син [PERSON] знаходиться на її повному утриманні, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги в утримання дитини. Відповідач є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань та інших утриманців суду не надано. Позиція суду та норми права, застосовані судом. Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2\~ст. 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 10.04.2024 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню, на підставіст.141 ЦПК України, судові витрати в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved