Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просив суд встановити факт родинних відносин, за яким [PERSON] , який помер [INFO] , є його батьком \~ \~ \~ \~На обґрунтування заяви вказував, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, але при оформленні в нотаріальному порядку спадкового майна не може документально підтвердити родинні відносини з батьком, оскільки в написанні їх прізвищ є розбужності: у нього - [PERSON] , у батька - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Тому звернулася до суду і просив встановити вказаний факт родинних відносин. \~ \~ \~ \~На судове засідання представниця заявника подала заяву з проханням розглянути справу без їх участі і задовольнити заяву. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої сторони в судове засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву зі своїми поясненнями та проханням розглянути справу без його участі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (тепер територія Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області) помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Так, 14 лютого 1995 року [PERSON] залишив після себе заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайло-Ларинської сільської ради Жотвневого району Миколаївської області, яким заповів на випадок своєї смерті все своє майно синові [PERSON] . Заявник на теперішній час, згідно паспорту [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ УДМС України в Миколаївській області 21 вересня 1998 року, має прізвище [PERSON] . В паспорті також зазначено, що він народився [INFO] в с.Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області. В свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER] , виданого Пересадывською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 11 вересня 1962 року, записані його батьки: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Таким чином написання прізвища батька заявника в свідоцтві про його народження та в свідоцтві про смерть спадкодавця є розбіжності: [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення, в тому числі і факт родинних відносин. Виходячи зі співпадання імені, по батькові, місця проживання, місця смерті, а також і прізвища, крім однієї букви, спадкодавця, з даними про батька заявника, слід зробити висновок, що [PERSON] був батьком [PERSON] . Даних, які б піддавали реальному сумніву це твердження, суду не не представлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved