Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

18.04.2023 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Чернівців з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилися три дитини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживала у м. Маріуполі Донецької області. У 2015 році через загрозу обстрілів російською федерацією подружжя з дітьми вимушено евакуювалися з м. Маріуполя до м. Яворів Львівської області, де були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. У 2016 році відповідач перестала проживати разом з сім`єю, почала стосунки з іншим чоловіком. Діти залишились мешкати з батьком та з цього часу перебувають на його повному утриманні та вихованні. У 2017 році шлюб між подружжям розірвано. Відповідач не бере участі у вихованні, забезпеченні дітей, не спілкується з ними. Батьки відповідача підтримували позивача та не розуміли чому мати покинула своїх дітей. Згодом батько з дітьми повернувся до м. Маріуполя без відповідача. З 2018 року відповідач ухиляється від сплати аліментів, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків: не спілкується з ними, навіть телефонним зв`язком, не цікавиться їх долею. З 24.02.2022 року по 07.05.2022 року позивач разом з дітьми перебував в тимчасово окупованому м. Маріуполі. Дізнавшись, що [PERSON] є колишнім військовим, його було взято у полон військовими рф, а дітей передано для всиновлення на території так званої днр та рф. Завдяки допомоги волонтерів позивачу вдалося забрати дітей, та наразі вони мешкають разом з батьком у м. Ризі Латвії. Також позивач перевіз мати відповідача в [PERSON] , та на даний час вона мешкає разом з онуками та їх батьком у орендованій квартирі, у якій є всі зручності для проживання дітей. Позивач з дітьми отримали тимчасовий захист на території Європейського Союзу. Діти здорові, забезпечені всім необхідним, зареєстровані в навчальних закладах. Позивач працює. На підставі викладеного просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Чернівців від 26.04.2023 року цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 23.05.2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.01.2024 року витребувано в Служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 25.03.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася. Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Чернівецької міської ради Никитенко І. надійшла заява, у якій просила проводити судове засідання без присутності представника. Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області Піджарко А., у якій просив розглянути справу без його участі. У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 13.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб, під час якого в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с.29-31). Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.07.2017 року по справі 460/1290/17 розірвано шлюб між сторонами (т. 2 а.с. 110-114). 27.10.2016 року позивач разом з дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 32-34, 37). Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 12.01.2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.12.2017 року та до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с.40-41). Відповідно до характеристики опорного закладу «Яворівська ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 ім. Т.Шевченка Яворівської районної ради Львівської області» [PERSON] навчався в закладі з 01.09.2018 року, батько приділяє належну увагу вихованню сина, постійно цікавиться його навчанням та поведінкою, мати жодного разу не цікавилася навчанням та вихованням сина, батьківські збори не відвідувала, участі в шкільному житті дитини не брала (т. 1 а.с.36). Позивач згідно зі службовою характеристикою від 16.11.2019 року з місця служби характеризувався позитивно (т. 1 а.с.79). Згідно з листом Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці щодо виконавчого провадження № 56004519 щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача [PERSON] не сплачує аліменти, заборгованість станом на 31.10.2022 року становить 196 689,50 грн. (т. 1 а.с.42-47). 14.07.2022 року позивач та троє дітей сторін отримали посвідки на проживання у [PERSON] у зв`язку з тимчасовим захистом (т. 1 а.с.48-63). Згідно з наданими доказами [PERSON] працював з вересня по листопад 2022 року за трудовим договором у м. Ризі, за місцем роботи характеризувався позитивно (т. 1 а.с.90-102). Відповідно до висновку психологічного обстеження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] батько є для дітей найбільш значимою фігурою, сприймається позитивно, асоціюється з безпекою, з матір`ю [PERSON] в дітей відсутня емоційна прив`язаність (т. 1 а.с. 106-124). З матеріалів справи встановлено, що з 2018 року лише батько забезпечує, виховує та дбає про здоров`я та розвиток дітей. Мати не бере участі в їх вихованні, матеріальному забезпечення, не спілкується з дітьми жодним чином, не цікавиться в батька про успіхи, здоров`я та долю дітей, тобто жодним чином не виконує батьківських обов`язків. Судом встановлено, що на час розгляду справи діти продовжують мешкати разом з батьком та рідною бабою - матір`ю відповідача у м. Ризі, що в [PERSON] . У судовому засіданні в режимі відеоконференції судом було заслухано дітей. [PERSON] , [INFO] , зазначив, що навчається в школі в [PERSON] , мати не телефонує, коли останній раз з нею спілкувався не пам`ятає, вважає, що мати треба позбавити батьківських прав. [PERSON] , [INFO] вказала, що навчається в школі в [PERSON] , мати не дуже пам`ятає, її виховує батько, мати не телефонує, подарунки не передає. [PERSON] , [INFO] , зазначила, що свою матір не пам`ятає, вона їй не телефонує. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, поведінка відповідача є винною. Окрім того, відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явилася, чим продемонструвала свою байдужість щодо долі дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Листами Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 19.12.2023 року (т. 2 а.с. 65-66) та Служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області від 19.03.2024 року (т. 2 а.с. 83-85) повідомлено про неможливість надання висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з тим, що діти не перебувають на території територіальної громади Чернівецької міської ради та Яворівської міської ради Львівської області. Разом з тим, висновок органу опіки та піклування, хоча є доказом по справі про позбавлення батьківських прав, має лише рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. При цьому, за встановлених судом обставин, враховуючи свідоме самоусунення матері від виконання батьківських обов`язків, ухилення від сплати аліментів, відсутність жодного спілкування матері з дітьми протягом тривалого часу, а також емоційного зв`язку з ними, тобто винну поведінку матері щодо невиконання батьківських обов`язків, суд доходить висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дітей відповідає інтересам дітей, та позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 220,80 грн. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved