Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. З урахуванням уточненої позовної заяви, свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 23 лютого 2023 року о 16:35 год, керуючи транспортним засобом «Renauult Logan», д.н.з. [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, при цьому здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2023 року в справі №128/726/23 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО». З метою виплати страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО», яке останнім було виплачене в сумі 72170,34 грн. Позивач вважає, що матеріальний збиток відповідачами у повному обсязі не сплачений. Згідно звіту ПрАТ «СК «ВУСО» №22277 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням вартість відновлювального ремонту складає 500838,43 грн, а вартість матеріального збитку (ринкова вартість) 290691,55 грн. Однак згідно висновку експерта №63С23 матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 293036,52 грн, ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля складає 88948,92 грн. Оскільки за договором страхування сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн, тому вважає, що зі страховика підлягає стягненню сума у розмір 57829,66 грн. Щодо вимог до винуватця ДТП, то оскільки страхової виплати для повного відшкодування шкоди недостатньо з [PERSON] підлягає стягненню різниця вартості матеріального збитку, завданого в результаті ДТП (ринковою вартістю автомобіля до ДТП), та страхового відшкодування, яке було виплачене страховиком, та ринковою вартістю аварійного пошкодженого автомобіля, що за розрахунком [PERSON] становить 131917,30 грн. Також зазначає, що позивачем були понесені витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу у розмірі 26000,00 грн та витрати за підготовку висновку експерта у розмірі 6000,00 грн, які також підлягають стягненню з [PERSON] . Крім того, позивач вказує про завдання йому моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормального життєвого ритму через необхідність численних звернень до різних органів та осіб з метою з`ясування вартості робіт по відновленню, складання різних документів, а також постійних нервових переживаннях та стресах, які він відчував через пошкодження автомобіля. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 20000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути на його користь з ПрАТ «СК «ВУСО» страхову виплату на відшкодування вартості матеріального збитку(відшкодування шкоди), нанесеного власнику автомобіля, пошкодженого у наслідок ДТП у розмірі 57829,66 грн, з [PERSON] на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 131917,30 грн, витрати на перевезення пошкодженого автомобіля у розмірі 26000,00 грн та витрати на виготовлення висновку експерта у розмірі 6000,00 грн, а всього 163917,30 грн, а також 20000,00 грн моральної шкоди. Просив також стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Користуючись своїм правом, ПрАТ «СК «ВУСО» подало відзив на позовну заяву, де просить залишити позовні вимоги без задоволення. Не заперечуючи обставин ДТП, вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час керування транспортним засобом була застрахована за договором страхування №208646481 від 18 квітня 2022 року зі страховою сумою: шкоду майну 130000,00 грн, здоров`ю 260000,00 грн, франшиза 0,00 грн. Страховик на підставі наданих документів визнав подію страховим випадком і виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 72220,34 грн, а не 72170,34 як вказує позивач, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Розмір страхового відшкодування визначений на підставі звіту №22277 про оцінку вартості (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 27 березня 2023 року та висновку вартості придатних залишків №22792 від 05 квітня 2023 року, враховуючи, що автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», д.н.з. [NUMBER] , є фізично знищеним. Таким чином страховик відшкодував оцінену шкоду (збитки) позивачу та захистив права страхувальника винного у вчиненні ДТП. При цьому наданий позивачем висновок експерта [PERSON] №63С23 від 03 квітня 2023 року відповідач вважає неналежним доказом, оскільки висновок проведений за рішенням користувача КТЗ [PERSON] , він містить недостовірні відомості про залишкову (утилізаційну) вартість 88948,92 грн, яка є значно заниженою і не відповідає дійсній вартості КТЗ у пошкодженому стані. Крім того, замовлення цього висновку експерта здійснене позивачем до звернення до суду, тому не дають підстав для наступного відшкодування витрати на його підготовку. 11 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] . Не погоджуючись із доводами ПрАТ «СК «ВУСО», позивач вказує, що при виплаті страхового відшкодування страхова компанія керувалася звітами про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяного пошкодження транспортного засобу, складеними оцінювачем [PERSON] . Однак висновки вказаного оцінювача складені з очевидним порушенням п.п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фонду держмайна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/839, оскільки оцінювач особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб. Доказів того, що оцінювач має свідоцтво судового експерта, яке надавало б йому право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження не надано. Тому саме висновок, наданий позивачем, відповідає вказаним нормативним актам. Посилання на те, чому за експертизу сплачував позивач взагалі не заслуговують на увагу, адже саме він є власником транспортного засобу, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, зазначив, що огляд автомобіля проводився судовим експертом Пилипенком О. С. (зі сторони позивача) та [PERSON] (зі сторони страхової компанії) одночасно 09 березня 2023 року. Відповідач [PERSON] надав відзив та, не заперечуючи обставин ДТП, позов визнав частково, вказуючи, що дійсно відбулася евакуація пошкодженого транспортного засобу, тому витрати пов`язані з цим в сумі 26\~000,00 грн визнає. При цьому також зазначає, що і за оцінкою страхової компанії, і за висновком автотоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення позивача, автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», д.н.з. [NUMBER] , є фізично знищеним, оскільки його ремонт є технічно неможливим та економічно необґрунтованим, однак він не погоджується з визначеною вартістю аварійно пошкодженого автомобіля, а тому просив призначити транспортно-товарознавчу експертизу. Щодо моральної шкоди вказував на відсутність доказів в підтвердження вимог позивача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача про виклик як експерта судового експерта, що проводив автотоварознавче дослідження, [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року задоволене клопотання [PERSON] та призначено в справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручене експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України за матеріалами справи та зупинене провадження в справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2023 року поновлене провадження в справі. 08 січня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про зменшення позовних вимог. Позивач просив стягнути на його користь з ПрАТ «СК «ВУСО» страхову виплату на відшкодування вартості матеріального збитку(відшкодування шкоди), нанесеного власнику автомобіля, пошкодженого у наслідок ДТП у розмірі 57829,66 грн, з [PERSON] на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 131917,30 грн, та витрати на виготовлення висновку експерта у розмірі 6000,00 грн, а всього 137917,30 грн, а також 20000,00 грн моральної шкоди. Просив також стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2024 року ( із занесенням до протоколу судового засідання без винесення окремого процесуального документа) прийнято заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог, відмовлено в задоволенні клопотання сторони позивача про виклик [PERSON] як свідка. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2024 року закрите підготовче провадження. 05 березня 2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив ПрАТ «СК «ВУСО». Вважає незаконною заявлену вимогу про доплату страхового відшкодування у сумі 57829,66 грн, оскільки страховиком виконано обов`язок перед позивачем, виплачене страхове відшкодування у сумі 72220,34 грн. Зазначає, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право позивача подати разом з заявою про страхове відшкодування заподіяної шкоди також і відомості (докази) що її підтверджують. Позивач окрім заяви про страхове відшкодування не подавав доказів про завдану шкоду. У цьому випадку, якщо у зв?язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), як за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Страховик скористався правом самостійно визначити розмір завданої шкоди, який і було виплачено в розмірі 72220,34 грн, що не заперечуються позивачем. Позивач не надав докази про завдані збити, і, на стадії врегулювання страхової події не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, а тому дії страховика відповідають приписам спеціального законодавства, що свідчить про відсутність підстав стягнення доплати страхового відшкодування відповідно до висновку №63С23 від 03 квітня 2023 року судового експерта [PERSON] , який надано позивачем, і на якому він наполягає в обґрунтуванні заявлених вимог. Неналежний доказ позивача висновок експерта від 03 квітня 2023 року, зроблено поза судовою справою, без зазначення, що підготовлений до суду, про ознайомлення з кримінальною відповідальністю, без ключової відповіді про ринкову вартість КТЗ до ДТП, тому не має братися судом до уваги під час ухвалення судового рішення. Замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативи позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку. 17 червня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про відмову від позову та закриття провадження у справі за позовом в частині вимог до [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2024 року клопотання про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи залишене без розгляду; провадження в цивільній справі в частині вимог до [PERSON] \~закрито. У судовому засіданні представник позивача адвокат Черкавський Ю. С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та вирішити питання судових витрат. При цьому зазначав про надання ним відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства в п`ятиденний строк доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу. Представник відповідача адвокат Шилін В. А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно вказаної постанови судом установлено, що 23 лютого 2023 року о 16:35 год. [PERSON] , рухаючись по автодорозі М-30 395 км, керуючи транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, при цьому здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Позивач [PERSON] на момент ДТП був власником «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13 жовтня 2015 року. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208646481 [PERSON] як власник автомобіля «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] ., застрахував 08 травня 2022 року в страховій компанії ПрАТ «СК «ВУСО» свою цивільно-правову відповідальність,\~страховий ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн. Вказаний страховий поліс був чинним на момент скоєння ДТП, тобто на 23 лютого 2023 року. 26 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про відшкодування оціненої шкоди внаслідок ДТП. Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 27 березня 2023 року №22277, виготовленого оцінювачем [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 290691,55 грн. З даного звіту також убачається, що вартість відновлювального ремонту становить 500838,43 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). За даними висновку вартості придатних залишків від 05 квітня 2023 року №22792, складеного ТОВ «СЗУ Україна» за заявою ПрАТ «СК «ВУСО» оцінювачем [PERSON] , вартість ДТЗ у пошкодженому стані «Mercedes Benz Sprinter 313», д.н.з. [NUMBER] , складає 215971,21 грн 12 квітня 2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувала [PERSON] 72720,34 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 12 квітня 2023 року №15741. Відповідно до висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 03 квітня 2023 року №63С23, наданого позивачем, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 293036,52 грн (вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ). Ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля складає 88948,92 грн. В справі призначалася транспортно-товарознавча експертиза. Згідно висновку експерта від 24 листопада 2023 року №СЕ-19/102-23/20262-АВ ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, д.н.з. [NUMBER] , 2005 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , станом на 23 лютого 2023 року (до події дорожньо-транспортної пригоди) становила 290 691,55 грн. Визначити утилізаційну вартість (вартість залишків) автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313CDI», д.н.з. [NUMBER] , 2005 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди не представляється можливим. При цьому судовий експерті і у висновку, і надаючи пояснення в судовому засіданні звертав увагу на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зокрема в частині визначення саме утилізаційної вартості та на необхідність надання для її визначення результатів діагностування та дефектування справних складників на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, що відсутнє в матеріалах справи. Судом також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 21 вересня 2023 року, оформленого у територіальному сервісному центрі МВС 1242 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській області, [PERSON] проданий автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 313 CDi», 2005 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , за ціною 80000,00 грн. За загальними правилами ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до п. 22.1 ст. 22\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 цього Закону). Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20))». Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Разом з тим, за змістом статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі №204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21). Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб є фізично знищеним. Визнають цю обставину і учасники справи. Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як установлено судом ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило позивачу страхове відшкодування, провівши його розрахунок на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 27 березня 2023 року та висновку вартості придатних залишків від 05 квітня 2023 року №22792. Однак суд вважає, що даний звіт був складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. Дана Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ , а її вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до пункту 5.1 Методики\~технічний огляд КТЗ\~оцінювачем\~(експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Як безумовно убачається зі змісту звіту від 27 березня 2023 року №22277 особисто оцінювачем [PERSON] . КТЗ не оглядався, ним використано матеріали з огляду спеціаліста, тоді як огляд автомобіля був проведений 09 березня 2023 року [PERSON] про що ним складений акт огляду КТЗ (дефектна відомість). При цьому суд звертає увагу, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без огляду можливе лише експертом, який складає висновок і за рішенням органу, який його призначив. Наразі оцінка проводилася оцінювачем [PERSON] . Тобто, враховуючи, що оцінювач [PERSON] особисто пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, д.н.з. [NUMBER] , не оглядав, висновок про вартість завданого матеріального збитку у результаті дорожньо-транспортної пригоди здійснив матеріалами огляду іншого спеціаліста, тому слід дійти висновку, що складений ним звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, що вплинуло на достовірність оцінки. Відповідно такий звіт оцінювача не може бути підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності страховика. Слід врахувати, що у справі призначалася судова транспортно-товарознавча експертиза на вирішення якої були поставлені запитання щодо ринкової вартості автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, д.н.з. [NUMBER] , станом на 23 лютого 2023 року (до події ДТП), а також утилізаційна вартість залишків (вартість залишків) цього автомобіля після ДТП. За висновком експерта від 24 листопада 2023 року №СЕ-19/102-23/20262-АВ визначена ринкова вартість автомобіля до події ДТП, а визначити утилізаційну вартість (вартість залишків) автомобіля не представляється можливим. Суд звертає увагу, що висновок не містить відповіді на всі поставлені питання, однак вказане з урахуванням пояснень експерта не робить такий доказ неналежним чи недостовірним. В той же час, позивачем [PERSON] наданий висновок експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 03 квітня 2023 року №63С23, яким визначений і розмір матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, д.н.з. [NUMBER] , при ДТП, і вартість цього автомобіля на дату ДТП, і ринкова вартість цього аварійно пошкодженого автомобіля в результаті ДТП. Наданий позивачем висновок експерта не є висновком експертизи в розумінні ст. 102, 106 ЦПК України, що узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18. Проте відповідно до ст. 95 ЦПК України вказаний висновок\~є письмовим доказом,\~який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, поданими сторонами для визначення розміру завданої шкоди. Таким чином, зважаючи на різницю між\~вартістю транспортного\~засобу до\~та після\~дорожньо-транспортної\~пригоди, згідно наявних у матеріалах справи доказів, безумовно убачається, що розмір майнової шкоди вочевидь перевищує встановлений договором страхування ліміт відповідальності страховика у 130000,00 грн. Суд звертає увагу, що реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати, таким документом у даній справі є платіжна інструкція від 12 квітня 2023 року №15741 на суму 72220,34 грн, а тому доводи позивача про перерахування йому меншої суми 72170,34 грн не є спроможними. Відповідно оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» проведена виплата у 72220,34 грн, то на користь позивача підлягає стягненню недоплачена частина у межах ліміту відповідальності страховика - 57 779,66 грн (130000,00-72220,34) на часткове задоволення позовних вимог. Посилання страхової компанії про досягнення в порядку передбаченому п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згоди щодо розміру страхового відшкодування не заслуговує на увагу, зважаючи, що жодних доказів такого узгодження між потерпілим та страховиком матеріали справи не містять. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України. Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом первісно до [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» та зменшивши відповідно до заяви від 08 січня до них позовні вимоги з ціною позову загалом 215\~746,96, позивачем мало б бути сплачено 2157,47 грн судового збору. У відповідності до цих позовних вимог загальний розмір судового збору 2157,47 грн припадає щодо вимог до ПрАТ «СК`ВУСО» на суму 578,29 грн та 1579,17 грн на [PERSON] . Однак при поданні позовної заяви ним сплачено лише 1839,17 грн, що підтверджується квитанцією від 22 червня 2023 року №32528798800007167081. Тобто сума недоплаченого позивачем при поданні позовної заяви судового збору становить 318,30 грн. Надалі позивачем була подана заява про відмову від позову та закриття провадження у справі за позовом до [PERSON] , яка ухвалою суду від 27 червня 2024 року була прийнята, а провадження в цивільній справі в частині вимог до [PERSON] \~закрито. Таким чином на вирішенні суду залишилися позовні вимоги до ПрАТ «СК «ВУСО» з ціною позову 57829,66 грн. Згідно з статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За частиною першою статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи пропорційну відповідність первісних позовних вимог щодо обох відповідачів розміру судового збору, що підлягав сплаті, та фактично сплачений позивачем розмір судового збору, початкову недоплату судового збору, тобто ненадходження коштів у необхідному розмірі до державного бюджету, розмір кінцевих позовних вимог лише щодо ПрАТ «СК «ВУСО», часткове задоволення цих позовних вимог (на 99,91%), а також необхідність виконання вимог статті 142 ЦПК щодо повернення позивачу 50% судового збору, за математичним розрахунком суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача 577,80 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам), а також необхідність повернення [PERSON] з державного бюджету 471,39 грн судового збору (789,69 (50% судового збору в частині вимог до [PERSON] ) 318, 30 (недоплата)). Питання витрат на правничу допомогу суд вирішуватиме відповідно до ст.141 ЦПК України з урахуванням наданих доказів, про які заявлено стороною позивача в установленому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial