Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

10 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначила, що вона та її баба, [PERSON] , проживають у квартирі [ADDRESS] на умовах найму житлового приміщення. Зазначена квартира належить до житлового фонду місцевих Рад. Основним квартиронаймачем зазначеного житла є [PERSON] . У вересні 2023 року [PERSON] та [PERSON] виявили бажання приватизувати квартиру. Під час збирання і підготовки необхідних для приватизації документів вони з`ясували, що ордер, на квартиру втрачений. З метою отримання копії чи дублікату ордеру [PERSON] звернулася Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, який повідомив, що ордер на квартиру [ADDRESS] не зберігся, тому надати його копію не є можливим. 19 лютого 2024 року [PERSON] відмовилася від реалізації права на приватизацію квартири [ADDRESS] на користь внучки, [PERSON] 14 березня 2024 року [PERSON] звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою про проведення приватизації без ордеру на квартиру через його втрату. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району відмовила позивачці у приватизації квартири у зв`язку з відсутністю у неї ордеру на жиле приміщення. У судове засідання позивачка не з`явилася. До початку судового розгляду представник позивача, адвокат Кравченко Ю.В., надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечив. 25 квітня 2024 року представник відповідача надала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що копія ордеру про надання жилої площі входить до переліку документів, необхідних для проведення приватизації житла. Відсутність такого ордеру унеможливлює приватизацію квартири, якою користується позивачка. Посилаючись на вказані обставини, просила у позові відмовити. У судове засідання представник відповідача не з`явився. До початку судового розгляду надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з`явилася. До початку судового розгляду надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив таке. [PERSON] , є внучкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області 08.09.1982 року, актовий запис № 1537, свідоцтвом про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради 05.08.2000 року, актовий запис № 979 від 17.12.1982 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 14.06.2003 року, актовий запис № 772. Відповідно до довідки № 2002/24, виданої 20.02.2024 року товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія», [PERSON] є основним квартиронаймачем з особовим рахунком [NUMBER] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади № 2023/007483179, виданим Департаментом реєстраційних послуг .Запорізької міської ради 18.09.2023 року. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади № 2024/002221530, виданим Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 04.03.2024 року. Згідно з листом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 04.10.2023 року № Т-0640-В у квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи. Відповідно до листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 21.09.2023 року № Т-1962, ордер на квартиру [ADDRESS] не зберігся, надати його копію не є можливим. 19 лютого 2024 року [PERSON] відмовилася від реалізації права на приватизацію квартири [ADDRESS] на користь її внучки, [PERSON] , що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 19.02.2024 року за р. № 43. Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району № З-0310-В від 21.03.2024 року, у приватизації квартири [ADDRESS] [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї ордеру на жиле приміщення. Згідно з довідкою АТ «Ощадбанк» № 107.357-23/185 від 28.02.2024 року, чеки на приватизацію квартири [ADDRESS] не використовувалися. Відповідно до заяви, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.03.2024 року за р. № 367, [PERSON] участі у приватизації житла не брала, житлові чеки для приватизації державного житлового фонду не використовувала. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом Між сторонами у справі склалися правовідносини, пов`язані з приватизацією державного житлового фонду. Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Статтею 9 Житлового кодексу України (далі ЖК України), передбачено, що громадяни України мають право на приватизацію державного житлового фонду. Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону, приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. За змістом ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно із ч. 5 ст. 5 Закону, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частина третя цієї статті визначає, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 4.14 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, яке затверджене рішенням Запорізької міської ради № 76 від 07.12.2022 року районна адміністрація має повноваження щодо приватизації житла. Відповідно до п. п. 17-18 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації з заявою та такими документами: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п. 69, 70, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 року за № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Отже, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Згідно із ч. 10 ст. 8 Закону, органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Отже, Закон закріплює вичерпний перелік підстав для відмови в приватизації житла. Суд відхиляє аргументи відповідача щодо законності відмови в проведенні приватизації, адже закон не визначає підставою для такої відмови відсутність ордеру на жиле приміщення. За своєю сутністю ордер на жиле приміщення є підставою для вселення у квартиру, а не посвідчує право користування житлом. Строк чинності становить 30 днів, після чого він передається на зберігання до житлово-експлуатаційної організації. Норми житлового права не встановлюють обов`язку наймача житла зберігати ордер на жиле приміщення. Будь-яких інших підстав для відмови в проведенні приватизації відповідач у листі № З-0310-В від 21.03.2024 року не зазначив. Під час судового розгляду суд установив, що [PERSON] вселилася до квартири, проживає і користується нею на законних підставах, участі у приватизації не брала, житлові чеки на приватизацію державного житлового фонду не використовувала. Наведене дозволяє зробити висновок про те, що [PERSON] має право на приватизацію квартири [ADDRESS] відсутності ордеру на жиле приміщення, яке не визнається відповідачем. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що ж стосується позовної вимоги про зобовязання районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району провести приватизацію квартири [ADDRESS] , то вона задоволенню не підлягає, оскільки це питання має вирішуватись з урахуванням виконання інших вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк» № 4508-2504-0347-9606 від 09.04.2024 року. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial