Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Заявниця звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даною заявою, в порядку окремого провадження, яку обґрунтовує наступним. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ) була близькою подругою [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ) з якою познайомилася ще у 1996 році, коли почали працювати разом у Національному заповіднику «Хортиця». [PERSON] ніколи не була заміжня та в неї не було своїх дітей, та будь яких родичів, вона була одинока, та постійно спілкувалася з сім`єю [PERSON] . Оскільки [PERSON] була одинокою людиною, часто хворіла, тому десь з 2016 року, вони почали мешкати разом. [PERSON] має двох дорослих дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] - одружена проживає за кордоном; сина - [PERSON] , [INFO] - одружений, проживає окремо за кордоном. У зв`язку з тим, що на той час [PERSON] проживала одна, вона переїхала до [PERSON] для того щоб допомагати їй по господарству. Вони були як сестри і підтримували одна одну. Мала з [PERSON] спільні витрати, вела спільний бюджет, готувала, прибирала, купувала майно для спільного користування, брала участь у витратах на утримання житла, його ремонт. Задовго до смерті, а саме 15 лютого 2008 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , яким заповіла належне їй на праві власності житло за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON] .. За життя вона доглядала її, підтримувала як матеріально так і морально. Коли гр. [PERSON] померла [PERSON] її поховала за свої кошти, витрати на поховання склади 28 480 гри. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] (на підставі заповіту оформлено право власності за гр. [PERSON] ) та грошових вкладів з відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні в банківських установах України. Заяниця зазначає, що є спадкоємцем 4-ї черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини прийняла спадщину, оскільки попередніх черг у померлої немає. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, а саме грошових вкладів з відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні в банківських установах України, їй було відмовлено та роз яснено її право звернутися до суду для встановлення факту проживання з спадкодавцем однією сім`єю, оскільки іншим чином встановити факт спільного проживання не можливо. На підставі вищевикладеного заявниця просила суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2016 року по день смерті [PERSON] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2023 р. відкрито провадження у справі. Заявниця в минулому судовому засіданні також наполягала на задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2024 р. витребувано з нотаріальної контори копію спадкової справи [PERSON] . В судовому засіданні представниця заявниці підтримала заяву та просила її задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Представником заінтересованої особи - Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, щодо вимог заяви - посилається на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлені наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . За життя [PERSON] , а саме, 15.02.2008 р. вона залишила заповіт, яким заповіла належну їй квартиру заявниці. Інших засвідчених заповітів, спадкових договорів [PERSON] не складала, що підтверджується копією її спадкової справи. З копії спадкової справи вбачається, що 10.05.2023 р. заявниця звернулася до Четвертої Запорізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] [INFO] . заявниця подала до зазначеної вище нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини [PERSON] , у вигляді вкладів в банківських установах, як спадкоємиця четвертої черги. Відповідно до відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит державного нотаріуса, на час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні. Відповідно до копії паспорту заявниці, поданої державному нотаріусу, вона з 28.09.2021 р. не мала зареєстрованого місця проживання. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, наданого заявницею, остання з 03.11.2023 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки державним нотаріусом в реєстрі актів цивільного стану, встановлено, що в даному реєстрі, окрім актового запису про смерть [PERSON] , інші актові записи відсутні. 01.11.2023 р. державним нотаріусом видане свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за заповітом, яка залишилась після смерті [PERSON] , у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Листом держваного нотаріуса заявниці роз`яснено, що нею не надано документу на підтвердження, що вона мешкала сімєю зі спадкодавицею [PERSON] , протягом 5 років до її смерті. З наданих копій договору №79, укладеного заявницею з ФОП [PERSON] ; витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про реєстрацію ФОП [PERSON] ; свідоцтва про поховання, виданого останнім заявниці; квитанції до прибуткового ордеру №79 про сплату заявницею коштів за організацію поховання [PERSON] ; довідки про одержання заявницею праху [PERSON] , вбачається, що організація поховання [PERSON] здійснювалося за рахунок заявниці. Заявницею надані копії фотографій, на яких зображені заявниця та [PERSON] під час спільної роботи, дозвілля, оскільки з пояснень заявниці вбачається, що вони були колегами та подругами. Заявницею надані письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з приводу обставин, заявлених в заяві заявниці. Суд, вважає дані письмові пояснення не достовірними доказами у справі, оскільки заявницею не заявлялося клопотанн про їх допит в судовому засіданні в якості свідків. Останні не допитувалися безпосередньо судом, з відібранням присяги свідка та попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України Оцінивши досліджені судом докази та встановлені на їх підставі обставини, суд дійшов висновку, про недоведеність заявницею факту проживання нею однією сім`єю із [PERSON] протягом п`яти років на момент відкриття спадщини після смерті останньої, з огляду на наступне. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду по справі№ 569/10171/21 від 10 травня 2023 року Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року по справі№ 216/5984/21 містяться наступні правові висновки. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. З матеріалів справи вбачається, що місце проживання заявниці та [PERSON] було зареєстровано за різними адресами. З наданих заявницею доказів вбачається, що між заявницею та [PERSON] , які окрім робочих відносин як між колегами, існували тривалі дружні відносини, останні проводили разом дозвілля, мали довірливі стосунки внаслідок яких [PERSON] навіть заповіла належну їй квартиру заявниці, а остання організувала та оплатила поховання [PERSON] . При цьому заявницею не надано належних, достовірних доказів на підтвердження заявлених нею обставин, що протягом п`яти років до смерті [PERSON] , остання мешкала із заявницею однією сімєю. Наданих заявницею доказів не достатньо задля того, щоб дійти висновку про існування між ними сімейних відносин зі спільним бюджетом, харчуванням, купівлею майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, взаємними сімейними обов`язками, тощо, а також про наявність інших обставин, які засвідчували реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити в зв`язку з не підтвердженням заявницею належними доказами заявленого нею факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed