Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1573, 51 дол. США. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль"), правонаступником якого є ТОВ «Аналітик Фінанс», був укладений Кредитний договір № 014/0469/82/75469, відповідно до умов якого Позичальник отримав від Позикодавця кредитні кошти\~в розмірі\~14\~000,00\~доларів США\~строком користування\~до 23\~серпня 2016\~року зі\~сплатою 14,00\~%\~річних.\~У зв`язку\~з невиконанням\~ [PERSON] \~прийнятих на\~себе зобов`язань\~за Кредитним\~договором,\~виникла заборгованість,\~що стало\~підставою для\~звернення Позикодавця\~до суду.Рішенням Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~06.11.2018\~року по\~справі №\~позов Акціонерного\~товариства "Райффайзен\~Банк Аваль"\~до [PERSON] \~(Позичальник)\~та [PERSON] \~(Поручитель)\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~задоволений.Стягнуто солідарно\~з [PERSON] \~(Позичальник)\~та [PERSON] .\~Поручитель)\~на користь\~Акціонерного товариства\~"Райффайзен\~Банк Аваль"\~заборгованість,\~яка виникла\~за кредитним\~договором від\~№ 014/0469/82/75469\~від 23\~серпня 2018\~року,\~по тілу\~кредиту в\~розмірі 10\~577\~доларів США\~00\~центів,\~що в\~еквіваленті складає\~278233\~грн.\~51\~коп.Стягнуто з\~ [PERSON] \~(Позичальник)\~та [PERSON] \~(Поручитель)\~на користь\~Акціонерного товариства\~"Райффайзен\~Банк Аваль"\~судовий збір\~в розмірі\~2086\~грн.\~75\~коп.\~з кожного.Постановою Харківського\~апеляційного суду\~від 04.08.2021\~року по\~справі №\~Апеляційну скаргу\~ [PERSON] \~(Поручитель)\~задоволено.Заочне рішення\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова від\~06\~листопада 2018\~року в\~частині стягнення\~з [PERSON] \~(Поручитель)\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Райффайзенбанк Аваль»\~заборгованості скасовано\~і в\~задоволенні цих\~позовних вимог\~відмовлено.В іншій\~частині рішення\~суду залишено\~без змін.Змінений розподіл\~судових витрат.Стягнуто з\~Акціонерного товариства\~«Райффайзен Банк\~Аваль» на\~користь [PERSON] \~(Поручитель)\~витрати по\~сплаті судового\~збору за\~подання апеляційної\~скарги в\~розмірі 3129,80\~грн.Однак,\~станом на\~даний час\~рішення суду\~Відповідачем не\~виконано.\~Нараховані на\~суму боргу\~інфляційні втрати\~та 3\~%\~річних входять\~до складу\~грошового зобов`язання\~і вважаються\~особливою мірою\~відповідальності боржника\~за прострочення\~грошового зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~який полягає\~у відшкодуванні\~матеріальних втрат\~кредитора від\~знецінення грошових\~коштів унаслідок\~інфляційних процесів\~та отриманні\~компенсації (плати)\~від боржника\~за користування\~ним утримуваними\~грошовими коштами,\~належними до\~сплати кредиторові.\~З обставин\~справи вбачається,\~що [PERSON] \~належним чином\~не виконував\~своїх зобов`язань\~за Кредитним\~договором,\~яким йому\~надано кредитні\~кошти на\~строк до\~року,\~у зв`язку\~з чим\~Позикодавець звернувся\~до суду\~з вимогою\~про дострокове\~стягнення заборгованості\~з [PERSON] .\~Таким чином,\~з ухваленням\~рішення про\~стягнення боргу\~у 2018\~році зобов`язання\~Відповідача сплатити\~заборгованість за\~Кредитним договором\~не припинилось\~та триватиме\~до моменту\~фактичного повного\~виконання грошового\~зобов`язання\~(дати\~останнього платежу\~з погашення\~боргу).\~Оскільки,\~внаслідок невиконання\~боржником грошового\~зобов`язання\~у кредитора\~виникає право\~на отримання\~сум,\~передбачених ст.\~625\~ЦК України,\~за увесь\~час прострочення,\~тобто таке\~прострочення є\~триваючим правопорушенням,\~то право\~на позов\~про стягнення\~інфляційних втрат\~і 3\~%\~річних виникає\~за кожен\~місяць з\~моменту порушення\~грошового зобов`язання\~до моменту\~його усунення.\~Зобов`язання\~припиняється виконанням,\~проведеним належним\~чином (ст.\~599\~ЦК України),\~а тому\~зобов`язання\~Відповідача перед\~ТОВ «Аналітик\~Фінанс» за\~Кредитним договором\~не припинилось.\~Таким чином.\~Позивачем нараховані\~3\~%\~річних в\~межах строку\~позовної давності,\~починаючи відлік\~від дати\~введення в\~Україні карантину,\~а саме:\~з 12.03.2020\~року та\~до дати, введення на території України військового стану: 24.02.2022 року - де трирічний строк позовної давності, який подовжений п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та в який не було введено в України карантину і до введення на території України військового стану. Таким чином, оскільки Відповідачем досі не виконано зобов`язання по оплаті заборгованості за Кредитним договором, у ТОВ «Аналітик Фінанс» виникло право на стягнення інфляційних збитків та 3 % річних з суми заборгованості, що встановлена Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 року по справі № за період з 12.03.2020 року та до дати введення на території України військового стану: 24.02.2022 року - це трирічний строк позовної давності, який подовжений п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та в який не було введено в України карантину і до введення на території України військового стану. Сума 3% річних складає 1 573,51 (одна тисяча п`ятсот сімдесят три) дол. США 51 цент (розрахунок додається). Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату та час розгляду справи своєчасно та належним чином, Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13\~ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~\~\~\~Згідно ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. \~\~\~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. \~\~Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. \~\~Статтями 78, 81\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав: У ході\~судового розгляду\~встановлено,\~що 23\~серпня 2006\~року між\~Акціонерним поштово-пенсійним\~банком «Аваль»\~(акціонерним\~товариством "Райффайзен\~Банк Аваль"),\~правонаступником якого є ТОВ «Аналітик Фінанс», був укладений Кредитний договір № 014/0469/82/75469, відповідно до умов якого Позичальник отримав від Позикодавця кредитні кошти в розмірі 14 000,00 доларів США строком користування до 23 серпня 2016 року зі сплатою 14,00 % річних. У зв`язку\~з невиконанням\~ [PERSON] \~прийнятих на\~себе зобов`язань\~за Кредитним\~договором,\~виникла заборгованість,\~що стало\~підставою для\~звернення Позикодавця\~до суду. Рішенням Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~06.11.2018\~року по\~справі №\~позов Акціонерного\~товариства "Райффайзен\~Банк Аваль"\~до [PERSON] \~(Позичальник)\~та [PERSON] \~(Поручитель)\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~задоволений. Стягнуто солідарно\~з [PERSON] \~(Позичальник)\~та [PERSON] .\~Поручитель)\~на користь\~Акціонерного товариства\~"Райффайзен\~Банк Аваль"\~заборгованість,\~яка виникла\~за кредитним\~договором від\~№ 014/0469/82/75469\~від 23\~серпня 2018\~року,\~по тілу\~кредиту в\~розмірі 10\~577\~доларів США\~00\~центів,\~що в\~еквіваленті складає\~278233\~грн.\~51\~коп. Стягнуто з\~ [PERSON] \~(Позичальник)\~та [PERSON] \~(Поручитель)\~на користь\~Акціонерного товариства\~"Райффайзен\~Банк Аваль"\~судовий збір\~в розмірі\~2086\~грн.\~75\~коп.\~з кожного. Постановою Харківського\~апеляційного суду\~від 04.08.2021\~року по\~справі №\~Апеляційну скаргу\~ [PERSON] \~(Поручитель)\~задоволено. Заочне рішення\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова від\~06\~листопада 2018\~року в\~частині стягнення\~з [PERSON] \~(Поручитель)\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Райффайзенбанк Аваль»\~заборгованості скасовано\~і в\~задоволенні цих\~позовних вимог\~відмовлено. В іншій\~частині рішення\~суду залишено\~без змін. Змінений розподіл\~судових витрат. Стягнуто з\~Акціонерного товариства\~«Райффайзен Банк\~Аваль» на\~користь [PERSON] \~(Поручитель)\~витрати по\~сплаті судового\~збору за\~подання апеляційної\~скарги в\~розмірі 3129,80\~грн. Доказів виконання зазначеного рішення суду Відповідачем не надано. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції з`а весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З обставин справи вбачається, що [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким йому надано кредитні кошти на строк до року, у зв`язку з чим Позикодавець звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості з [PERSON] . Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. TOB «Аналітик Фінанс» має цілком обґрунтоване право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення. Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому зобов`язання Відповідача перед ТОВ «Аналітик Фінанс» за Кредитним договором не припинилось. Сума 3% річних складає 1 573,51 (одна тисяча п`ятсот сімдесят три) дол. США 51 цент, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За приписами ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. Вимоги в частині витрат на праву допомогу підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ч.ч.1, 2, 3\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з частиною 8\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи відмову у задоволенні позову, співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, та застосовуючи положення п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат, суд вважає, що з позивача підлягає стягненню на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., що підтверджено документально. З урахуванням викладених вище обставин, суд вважає, що заява представника відповідачки про постановлення додаткового рішення підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного і

Outcome: partial