Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначили, що [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] Померлий перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області та отримував щомісячні страхові виплати безстроково. З 01.06.2016 по день смерті [INFO] такі виплати померлий не отримував у зв`язку з закінченням строку дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України. 01.08.2022 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на грошові кошти, що знаходяться на рахунку У АТ «Ощадбанк». На запит нотаріуса відповідач надав відповідь, що заборгованість по страховим виплатах перед потерпілим [PERSON] відсутня. У зв`язку з викладеним просить зобов`язати відповідача здійснити регресні виплати на користь [PERSON] за період з 01.06.2016 по 30.09.2021. Позивачі та їх представник до судового засідання не з`явилися, надали заяву в якій зазначили про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі з тих підстав, що [PERSON] перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області. За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України [PERSON] з 01.11.2014 року по 31.05.2016, як внутрішньо переміщення особа отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитрові Донецької області. З 01.06.2016 нарахування та виплата страхових виплат припинено у зв`язку із закінченням терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Надалі [PERSON] з 01.06.2016 по день смерті [INFO] не набув статусу внутрішньої переміщеної особи та не звертався із заявою про продовження щомісячні страхові виплат до будь якого відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Щомісячні страхові виплати [PERSON] за спірний період не нараховувалися та не сплачувалися. [PERSON] помер [INFO] , тобто понад п`ять років від початку припинення виплати допомоги, а отже, позивач, як спадкоємець, не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховане. Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми згідно із ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця [PERSON] є безпідставними, оскільки вона не набула такого права. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області з 2006, що вбачається з постанови про зняття з обліку потерпілого від 01.12.2016 Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитрові Донецької області та відзиву відповідача. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Тімофеєвій Н.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 01.08.2022 після смерті чоловіка [PERSON] у виді грошових коштів, що знаходяться на рахунках у АТ «Ощадбанк», а саме у ТВБВ № 10026/020 філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у сумі 301\~770,14 грн, що підтверджується довідкою за № 46/12-05/9366 БЕ, виданою 05.07.2022 АТ «Державний ощадний банк України». Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області своїм листом № 04-02-414 від 29.11.2022 повідомив, що [PERSON] з моменту припинення виплат з заявою про їх поновлення не звертався, з 01.06.2016 щомісячна страхова виплата йому була припинена. Виплати не нараховувались та не виплачувались, тому відсутні суми, які належали потерпілому за життя. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України дає підстави зробити висновок, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до\~Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~(далі - Закон № 1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції\~Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII\~та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Згідно зі\~статтею 28 Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зазначено, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20). Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, право на такі страхові виплати у спадкодавця зберігається і відповідно до\~статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець [PERSON] має право на отримання страхових виплат у порядку\~спадкування за законом. Враховуючи зазначені вище положення законів, суд вважає, що, оскільки, потерпілому [PERSON] страхові виплати були призначені все життєво, тому останній мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат. [PERSON] за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому, позивач як спадкоємець, відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України,\~має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити регресні виплати за період з 01.06.2016 по 30.09.2021, посилаючись на відсутність відомостей про розмір сум страхових виплат. Не надання відповідачем відомостей про розмір страхових сум не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача (такий підхід було застосовано ВС у постанові № 638/19167/19 від 30.11.2022). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України\~має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом, тому, вимоги останньої про зобов`язати відповідача здійснити регресні виплати, недоотримані [PERSON] за період з 01.06.2016 по день його смерті [INFO] - підлягають задоволенню. Разом з тим, слід зазначити, що згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1 статті 4 ЦПК України \~ зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] , діючи від свого імені, просить суд зобов`язати відповідача здійснити регресні виплати на користь [PERSON] . Суд вважає, що таке звернення суперечить вимогам вищевказаних норм закону, оскілки [PERSON] зазначений у позовній заяві як окремий позивач, проте, звертається до суду з вимогою на користь другого позивача. Позовна заява не містить вказівок, що [PERSON] звертається до суду як представник [PERSON] . Суду не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення відповідачем особистих прав чи інтересів [PERSON] , про які вказує адвокат у відповіді на ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved