Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу після смерті [PERSON] . Позивач спадщину за заповітом не прийняв, оскільки не подав у визначений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації щодо України позивача 25 лютого 2022 року було мобілізовано до Збройних сил України де він перебуває і на даний час. Військову службу проходить на території Харківської області, у зв`язку з чим не мав можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадини, а тому звернувся до суду. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав (арк.спр.28,53). Відповідач Новоушицька селищна рада Хмельницької області направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, проти заявлених вимог не заперечила (арк. спр. 51). Третя особа [PERSON] подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, вказала, що не претендує на спадщину визначену у заповіті (арк. спр. 42). Процесуальні дії у справі 14 травня 2024 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 03 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, що предмету спору [PERSON] , підготовче засідання відкладено. 17 червня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом 21\~вересня 2021\~року [PERSON] \~ заповіла земельні ділянки на які видані державні акти ХМ №070939 та ХМ №112755 [PERSON] , [INFO] , а все інші майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 10). [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , про що свідчать довідки №148,149 від 08 квітня 2024 року (арк. спр. 14). Із державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №112755 від 25 лютого 2003 видно, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,02 га, яка знаходиться на території Івашковецької сільської ради (арк. спр. 11). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 29 квітня 2024 року за №105/2024 на підставі заяви [PERSON] . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні (арк.спр.31-36). Відповідно до даних військового квитка [PERSON] з 25 лютого 2022 року перебуває на службі у військовій частині № [NUMBER] (арк. спр7-8). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса (арк. спр. 13), що є підставою для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцю за заповітом [PERSON] , оскільки останній пропустив строк для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців які б прийняли спадщину пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилався на те, що після смерті [PERSON] він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки з 25 лютого 2022 року перебуває у складі ЗСУ та проходить військову службу на території Харківської області. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом доказами. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд першочергово враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Неможливість позивача прийняти спадщину після смерті спадкодавця пов`язана із перебуванням позивача в складі ЗСУ та здійснення ним дій пов`язаних захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, тобто виконанням ним його конституційного обов`язку, що підтверджуються дослідженими доказами та на переконання суду, перешкодило позивачу вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд зауважує, що в ході судового розгляду не здобуто даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували на визначене у заповіті майно, третя особа [PERSON] спадкоємець за заповітом спадщину не прийняла, проти задоволення позову не заперечує, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, в тому числі відповідачем, тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , що б порушило принцип справедливості при вирішенні даної справи. З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач з поважної причини - через наявні об`єктивні перешкоди пов`язані із захистом Вітчизни, пропустив передбачений законом строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому порушене право [PERSON] підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, Новоушицька селищна рада, на території якої знаходиться нерухоме спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved