Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що між ФОП [PERSON] і [PERSON] 10.10.2023 був укладений договір на надання посередницьких послуг із придбання об`єкта нерухомості - 3-х кімнатних квартир в м. Суми. Відповідно до договору ФОП [PERSON] відповідачу було запропоновано для огляду квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка відповідала її вимогам і яку вона оглянула і ця квартира їй сподобалася. Під час огляду цієї квартири була також присутня і її матір - [PERSON] . Для підтвердження свого наміру купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] та щоб цю квартиру більш ніхто не купив в цей же день, тобто 10.10.2023, між [PERSON] та продавцем [PERSON] був укладений в агентстві нерухомості «Сан» договір завдатку, згідно якого покупець [PERSON] передала продавцю [PERSON] 20 000 грн. та зобов`язалася до 21.11.2023 укласти основний договір купівлі-продажу цієї квартири у нотаріуса. 22.11.2023 згідно договору завдатку від 10.10.2023 була запланована зустріч у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтової Н.М. для укладання основного договору купівлі-продажу квартири між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Але, 22.11.2023 відповідачка [PERSON] відмовилася від придбання цієї квартири у зв`язку з тим, що зі слів продавця [PERSON] у нього буде друга продаж в поточному році, і щоб не сплачувати великі податки за другу продаж в поточному році, від запропонував їй перенести оформлення купівлі-продажу квартири на наступний рік, тобто на 2024 рік але вона відмовилася чекати 1,5 місяця до наступного року. Відповідачка [PERSON] 11.01.2024 зробила угоду купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] , на себе з продавцем [PERSON] у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Н.В. без участі агентства і без сплати послуг і цим самим, порушили умови договору (п.3.1 договору). Згідно п.3.1 договору ФОП [PERSON] про надання посередницьких послуг із придбання об`єкта нерухомості у випадку укладання Договору купівлі-продажу (міни) Об`єкта нерухомості з Продавцем Замовник вносить Агенції плату за агентські послуги в гривнях, що еквівалентно дол. США в такому розмірі: 3-кімнатної квартири - 700 дол. США, що складає на теперішній час по курсу НБУ 1:38 (700 х 38) = 26 600 грн. Відповідно взятих на себе зобов`язань та до п. 4.2 договору з ФОП [PERSON] у випадку придбання об`єкта нерухомості, який був запропонований Агенцією без повідомлення або відмова від сплати послуг Агенції, Замовник сплачує плату за агентські послуги та неустойку в 5-ти ( п`ятикратному) розмірі від суми, зазначеної в п. 3.1 тобто - 700 дол, США х 5 = 3500 дол США, що на теперішній час по курсу НБУ 1:38 складає 133 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача оплату по договору за надання посередницьких послуг в сумі 26 600 гривень, неустойку в 5-ти кратному розмірі договірної суми 133 000 грн. та судові витрати по справі. 27.05.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Мазурової К.Д. надійшов Відзив на позовну заяву, згідно якого ознайомившись з позовною заявою ФОП [PERSON] . Відповідач та представник заперечують щодо позовних вимог у повному обсязі, вважають, що обставини, наведені в позовній заяві не відповідають дійсності, вважають її необґрунтованою та такими; що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до розділу договору про надання посередницьких послуг із придбання об`єкта нерухомості від 10.10.2023 «терміни в договорі» зазначено, що Акт прийому передачі наданих послуг по купівлі-продажу об`єкту нерухомості - письмовий документ, що свідчить про передачу та прийом інформації, що відбувається у формі показу об`єкта нерухомості. Відповідно до п.2.1.1 договору Позивач зобов`язується надавати інформацію про варіанти придбання об`єкта у вигляді Акту огляду квартир або акту приймання-передачі виконаних послуг, залучаючи для виконання послуг за договором інші агенції з нерухомості, та підтвердженими показом об`єкта. В обґрунтування своїх позовних вимог, Позивач зазначає, що Відповідачу було запропоновано для огляду квартиру за адресою: [ADDRESS] , але матеріалами справжнє містять жодного письмового доказу на підтвердження даних обставин, зокрема Акт огляду об`єкта нерухомості або акт виконаних робіт. Також матеріали справи не містять жодного письмового доказу на виконання Позивачем умов договору. Сам позивач у претензії та позовній Заяві зазначає, що сторони розірвали договір завдатку. Крім того, Відповідач не обмежена у пошуку об`єкта нерухомості для придбання самостійно. Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виконання ним об`єму послуг, передбачених договором, при цьому розмір винагороди, щодо стягнення якої заявлено вимогу, умовами договору передбачений саме за надання послуг спрямованих на продаж об`єкта нерухомості за участю Позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 03.06.2024 від позивача надійшла Відповідь на відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Просить не приймати до уваги відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача\~ [PERSON] \~просила відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог,\~зазначивши,\~що договір\~про надання\~рієлторських послуг\~не був\~укладений,\~через його\~не підписання\~всіма сторонами,\~зокрема [PERSON] .\~Позивачем не\~виконані зобов`язання\~за договором,\~оскільки відсутні Акт прийому-передачі інформації Замовнику, Акт огляду квартири, Акт приймання-передачі виконаних послуг, що є обов`язковим підтвердженням наданих послуг. Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Процесуальні дії. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 20.06.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити (постанова від 28 вересня 2021 року у справа № 761/45721/16-ц, провадження № 14-122цс20). Отже, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови в позові. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 450/2875/19, провадження № 61-5051св22. Судом встановлено, що відповідно до проекту Договору про надання посередницьких послуг із придбання об`єкта нерухомості від 10.10.2023, зазначені сторони: ФОП [PERSON] , надалі Сумське агентство нерухомості з однієї сторони та [PERSON] (відповідач у справі), [PERSON] (третя особа без самостійних вимог на боці відповідача у справі), надалі Замовники мали намір укласти договір про надання послуг з придбання об`єкта нерухомості (а.с. 4). Згідно п.1.1 проекту Договору Агенція зобов`язується надати Замовнику комплексну ріелторську послугу в Придбанні об`єкта на ім`я Замовника, його родини або на ім`я [PERSON] , [PERSON] , а замовник зобов`язується прийняти та сплатити послуги Агенції. Замовник підтверджує факт передачі інформації родичам, на ім`я яких буде придбано об`єкт, зазначений у Акті прийому-передачі\~інформації Замовнику. Згідно п.2.1.1 проекту Договору Агенція зобов`язується надавати інформацію про варіанти Придбання Об`єкта у вигляді Акту огляду квартири або Акту приймання-передачі виконаних послуг, залучаючи до виконання послуг за Договором інших агенцій з нерухомості, та підтвердженим показом Об`єкта. Згідно п.3.2 Договору При укладанні Договору завдатку, оферти або попереднього договору Замовник вносить половину (50%) за агентські послуги від суми, вказаної в п.3.1 Договору. Згідно п.4.3 проекту Договору Договір набуває чинності після його підписання і діє до виконання Сторонами прийнятих за Договором зобов`язань. Як встановлено у судовому засіданні, одна з сторін договору замовник [PERSON] , не підписав запропонований позивачем проект Договору про надання послуг з придбання об`єкта нерухомості від 10.10.2023, що свідчить про не набуття чинності останнім. Сторони не\~виконали умови\~договору,\~оскільки він\~не був\~укладений.\~Зокрема,\~з боку\~позивача відсутнє\~підтвердження його\~виконання,\~оскільки до\~матеріалів позову\~не додано\~ні Акту\~прийому-передачі\~інформації Замовнику,\~ні Акту огляду квартири або Акту приймання-передачі виконаних послуг. Згідно Договору завдатку від 10.10.2023, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , остання передала продавцю завдаток у розмірі 20000 грн. як доказ наміру укладання договору купівлі-продажу (міни) квартири за адресою [ADDRESS] . Як встановлено у судовому засіданні поясненнями сторін, з претензії позивача від 21.02.2024( а.с. 6), Договір завдатку від 10.10.2023 укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано, сплачені грошові кошти повернуто. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1статті 611 ЦК України). Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 Цивільного Кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 546 Цивільного Кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 вказано, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відсутність підпису однієї із сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. При вирішенні даної справи судом також враховується Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до якої до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що Кредитний договір №00-3775108 від 30.06.2021 позивачем не підписувався та не укладався. Отже, спірний договір слід вважати неукладеним. За таких обставин, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем (визнання правочину недійсним відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України) не може бути застосовано до правочину, який фактично не відбувся. Питання про припинення такого зобов`язання вирішенню також не підлягає. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010). Судові витрати. Пунктом 12 статті 2 ЦПК України встановлено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed