Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, шляхом направлення поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта», з зареєстрованою в канцелярії 19 березня 2024 року, позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 серпня 1995 року Часовоярським виконкомом Артемівської міськради Донецької обл., актовий запис 65. В обґрунтування вимог позову зазначає, що між 12 серпня 1995 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, під час якого позивач змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] », про що Часовоярським виконкомом [INFO] зроблено актовий запис № 65. У шлюбі мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами не склалися із-за різних поглядів на життя, сімейні цінності, що призвело до припинення стосунків між ними. З березня 2022 року, після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року позовну заяву було залишено без руху і надано позивачці строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіславши до суду клопотання, зареєстроване в канцелярії 26 червня 2024 року, в якому позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти ухвалення рішення у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, зареєстрованою адресою місця проживання відповідача є Донецька область, місто Маріуполь, яка є територією України тимчасово окупованою РФ. У відповідності до 12-1\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У матеріалах позовної заяви, які надійшли до суду, наявна заява від імені відповідача [PERSON] датована її підписанням 10 березня 2024 рік, проте суд не вбачає законних підстав її врахування як написаної особисто відповідачем, оскільки вона не містить належного її посвідчення на відповідність особи від імені якої вона подана в порядку визначеного законодавчими актами України, як-то Законом України «Про нотаріат», «Консульського Статуту України» затвердженого Указом Президента України № 127/9 від 02.04.1994, «Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 27.12.2004 № 142/5/310, тощо. Отже, відповідачем не подано до суду будь-яких належних та допустимих заяв або клопотань, у тому числі, щодо його позиції з приводу позовної заяви, як і не подано відзову на позовну заяву. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) [INFO] був зареєстрований шлюб Часовоярським виконкомом Артемівської міськради Донецької обл., про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 65 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Під час державної реєстрації шлюбу між відповідачем та позивачем, остання змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивачка зазначаючи на те, що з відповідачем шлюбно-сімейні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть і разом не проживають, наполягає на розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Спору про поділ майна не заявлено. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1\~ст. 110, ч. 2\~ст. 104, ч. 3\~ст. 105 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується не можливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає сторона позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. При цьому, оскільки питання про зміну позивачці прізвища з набутого « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] » суду не заявляється, суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 113 СК України, вважає можливим після розірвання шлюбу між сторонами, залишити позивачці прізвище набуте під час державної реєстрації шлюбу з відповідачем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved