Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 7000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18 березня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 04 серпня 2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач самостійно забезпечити належний рівень життя дітей не може, тому батько, який є здоровим та працездатним, сплачувати аліменти у розмірі 14000,00 грн. Відповідач не має важких захворювань, працездатний, працює в поліції охорони з фізичної безпеки, інших осіб га утриманні не має. Крім того, відповідач постійно уникає участі в утриманні спільних дітей. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 22.04.2024 до суду надійшов відзив, у якому відповідач просив визначити у частці розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на обох неповнолітніх дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В обґрунтування зазначає, що не заперечує щодо сплати аліментів на утримання своїх дітей, однак у частці від заробітку (доходу). Наголошує, що під час спільного проживання сторін, відповідач брав активну участь у вихованні дітей. Відповідач постійно оплачує заняття доньки з німецької мови, під час прогулянок з дітьми задовольняє їхні потреби, оплачує розваги, покупки. Крім того, за ініціативою відповідача подано рапорт до керівництва з метою вираховувати аліменти у розмірі 25% від місячного грошового утримання, а на вимогу дружини грошовими переказами передаються кошти на придбання продуктів харчування та одягу для дітей. Просить суд звернути увагу, що у відповідача на утриманні знаходяться непрацездатні мати та вітчим, які проживають окремо. Оскільки власного житла відповідач не має, то вимушений винаймати, щомісячно сплачуючи оренду у розмірі 10000 грн та близько 2000 грн за комунальні послуги. 26.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що відповідач в день народження сина пішов із святкування, зібрав свої речі та виїхав. Звертає увагу, що рапорт на відрахування аліментів відповідачем подано тільки після звернення позивача до суду. Щодо наявності інших осіб на утриманні, то батьки відповідача самостійно утримуються себе, також відповідач не єдина дитина батьків. Щодо наймання житла, то від цього не повинні фінансово страждати діти. Також відповідач має неофіційний підробіток в таксі. 13.05.2024 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає, що завжди матеріально підтримує батьків і про розміри допомоги не повідомляв позивача, оскільки їй завжди мало коштів у сім`ї. Щодо твердження про підробіток в таксі, то вони є надуманими. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, сторони 04 серпня 2011 року уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1142. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 липня 2013 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2018 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач за своїм вибором звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів, де обрала спосіб стягнення у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Крім того, необхідно звернути увагу на ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Також суд враховує, що у відповідача є матір пенсійного віку. Відповідно до копії щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 року, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 120 кв.м. вартістю 108000 грн, та має заробітну плату у розмірі 525537 грн. Крім того, відповідач є орендарем квартири, розмір щомісячної орендної плати складає 10000,00 грн. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Окремо необхідно звернути увагу, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України). Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial