Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

23 січня 2024 року [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] [INFO] подала до суду позов до [PERSON] , у якому просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає , що [PERSON] є батьком їхнього сина [PERSON] . 18.05.2021 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Син вважає його батьком, дитині забезпечені гідні умови проживання. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: навчанням дитини не цікавиться, з класним керівником не спілкується, не був присутнім на жодних батьківських зборах, лікуванням дитини займається вона. Жодної фінансової допомоги відповідач на утримання сина не надає, демонструє байдужість та небажання перейматися долею дитини, жодних спроб щодо спілкування з сином з боку відповідача не було. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду справи по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав, до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 серпня 2017 року серія [NUMBER] (а.с.4). \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] 18 травня 2021 року зареєструвала шлюбу з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про склад сім`ї, що видана Дорошівською сільською радою 13.12.2023 року №666-02-3 позивачка [PERSON] проживає по [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять чоловік [PERSON] , та діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.7). Відповідно до характеристики учня 1 класу Дорошівського ліцею [PERSON] батько [PERSON] не цікавиться навчанням сина. (а.с.21) Відповідно до довідки Дорошівського закладу Дошкільної освіти «Малятко» від 30.01.2024 року № 01-09/07 батько дитини [PERSON] контакту із закладом де навчався його син не підтримував, із вихователем не спілкувався.(а.с.22) \~ \~ \~ \~ Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.12.2023 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 134199,36 грн. (а.с.6) Згідно з висновком органу опіки та піклування Дорошівської сільської ради, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] . Висновок обґрунтовано тим, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою при ухиленні батьків від виконання батьківських обов`язків. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю обставин, які свідчать про ухилення батька малолітньої дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми\~Сімейного кодексу України,\~\~Закону України «Про охорону дитинства»\~та Конвенції ООН про права дитини. Так, відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Приписами частин 1, 2\~статті 12 Закону Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з положеннями частини 2\~статті 15 Закону Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, обставина проживання батька (матері) дитини окремо від неї не звільняє батька (матір) від обов`язку брати участь у вихованні цієї дитини. За змістом приписів частин 1, 4\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1\~статті 164 СК України\~встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст..19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Зважаючи на положення частини 2\~статті 10 ЦПК України, суд враховує норму статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до якої Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] . На даний час дитина проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивачка, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на ухилення батьком дитини від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Надавши оцінку аргументам позивачки, суд зауважує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою як для батька (матері), так і для дитини серйозні правові наслідки, однак, водночас, суд зауважує, що за певних обставин це є єдиним способом забезпечення якнайкращих інтересів дітей. Так, наявні у справі докази переконливо свідчать про те, що відповідач тривалий час взагалі не займається вихованням малолітнього сина. Відповідач не піклується про його розвиток, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров`ям, життям та навчанням. Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, які б вказували на наявність у відповідача труднощів чи перешкод, що унеможливлюють виконання ним обов`язку по вихованню дитини, тобто наявність об`єктивних причин, які не залежали від його волі та пояснюють таку поведінку відповідача. Таким чином, з огляду на викладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що відсутність будь-яких дій зі сторони відповідача [PERSON] стосовно свого малолітнього сина щодо його виховання, є свідомою, а відтак умисною та винною поведінкою. Така поведінка відповідача свідчить про нехтування своїми обов`язками щодо виховання дитини, тому дає підстави стверджувати, що він усвідомлено ухиляється від виконання цих обов`язків. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за його заявою, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення). На підставі\~статті 51 Конституції України, статей\~155,\~164-166 Сімейного кодексу України, статей\~12,\~15 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та

Outcome: approved