Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в с. Ганнівка- Вирівська Сумської області разом із сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 3,9708 га та 0,1201 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Супрунівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку та свідоцтв про право на спадщину за законом. Маючи намір оформити спадщину, вона звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, проте у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що заява про прийняття спадщини не була подана нею у встановлений законом термін, оскільки це було обумовлено непереборними і незалежними від неї обставинами, а саме вона перебувала за кордоном, куди виїхала, коли розпочались бойові дії, а повернулась лише в лютому 2024, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. На її думку пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які дають правові підстави вважати їх поважними. Оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом в інший спосіб, строк для прийняття спадщини якою був пропущений через поважні, об`єктивні та незалежні від нього обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після батька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю шість місяців з дня набрання чинності рішення суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28 березня 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 24). 15 травня 2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а. с. 38). Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, представник останньої адвокат Пашков С.І. подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 42). Представник відповідача\~ Миколаївської\~селищної ради\~Сумського району\~Сумської області у судове засідання не з`явився. Селищний голова надіслав клопотання про визнання позову та розгляд справу без участі їх представника (а. с. 32). Третя особа - приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Шамукова Н.В. у судове засідання також не з`явилась. Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] (а. с. 18, 21). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 17). [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про смерть (а. с. 10-11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно та майнові права. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 24 грудня 2008 за № 2710 [PERSON] належить успадковане майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 4,09 га, розташованої на території Супрунівської сільської ради, яка належала її чоловікові [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV СМ № 010314, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 49 (а. с. 16). На підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] має у власності земельні ділянки площею 3,9708 га та 0,1201 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Супрунівської сільської ради (а. с. 12-13). Право власності на земельну ділянку площею 3,9708 га зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 14). За даними Миколаївської селищної ради [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом із [PERSON] до дня смерті останньої [INFO] та здійснив її поховання. [PERSON] помер [INFO] . Заповіт від імені померлих не посвідчувався (а. с. 15, 20). Зі змісту письмового роз`яснення, виданого приватним нотаріусом щодо оформлення спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , не вдається можливим у зв`язку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України (а. с. 19). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , у Спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо відкриття спадкової справи (а. с. 29). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив\~у своїй\~постанові від\~26\~червня 2019\~року у\~справі №\~565/1145/17\~Верховний Суд\~у складі\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду,\~поважними причинами\~пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Суд, дослідивши надані позивачем докази, та виходячи із встановлених обставин, дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що вона не мала можливості оформити свої спадкові права через виїзд за кордон, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved