Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивачі в позові зазначають, що в 1986 році ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , вартістю 79 002 грн. та видано Свідоцтво про право власності на домоволодіння від 20.10.1990 року, в якому зазначено, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Даний житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер 0521686501:01:001:0017, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №962695 від 26.06.2007 р. В даний час вимушені звертатися до суду з позовом про визнання права власності на будинок по тій причині, що вказаний житловий будинок на [ADDRESS] належить колгоспному двору, який припинив своє існування в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року. Відповідно до ст. ст. 120-121, 123 ЦК України 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Все майно колгоспного двору, що знаходилось за вказаною адресою зберігалося на даний час в повному обсязі. Станом на 15.04.1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, позивачі проживали у даному житловому будинку, брали участь у веденні господарства двору та мали право на це майно у колгоспному дворі. Тому вимушені звернутись до суду із вказаним позовом, який просять задовольнити. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надавши письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, на позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з`явились, проте, кожен зокрема, попередньо через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого 20.10.1990 згідно рішення виконавчого комітету Калинівської районної Ради народних депутатів, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки Писарівського старостинського округу Калинівської міської ради № 202 від 05.12.2023, станом на 15.04.1991 року власником житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , був [PERSON] . Членами даного господарства були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки № 607 від 22.11.2023 Калинівського ВП КП «ВООБТІ» право власності на вказаний житловий будинок 20.10.1990 зареєстровано в цілому Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу № 1 під реєстровим № 22 за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданного 20.10.1990 виконкомом Калинівської міської ради згідно рішення №151 від 27.04.1989. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №962695 від 26.06.2007 р. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачі позовні вимоги визнають, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved