Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що перебувала з відповідачем з 12.10.2018 у зареєстрованому шлюбі. Від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Батько дитини не проявляє жодної турботи, матеріальної зацікавленості щодо потреб дитини, не цікавиться його життям та станом здоров`я, медичні та дитячі заклади не відвідує. Все це вказує на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, возовні вимоги просить задовольнити, у разі неявки відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутності не надав, правом подачі відзиву проти вимог позову не скористався, тому суд зі згоди сторони позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 281 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2018, який розірваний 18.08.2020 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Такі обставини підтверджено копіями рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2020, свідоцтва про народження дитини, актового запису про народження №1411 від 26.03.2019 (а.с.4,5,86,87). Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у їх вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Батько дитини участі у вихованні, утриманні сина не приймає, долею, здоров`ям та розвитком не цікавиться. Такі обставини підтверджено копіями листа КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради від 22.03.2023 №65, довідки КЗ «Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №367 Харківської міської ради від 27.02.2023 №15/01-36/23 ( а.с.2,3). Отже, встановлені судом обставини свідчать, що відповідач не належним чином виконує батьківські обов`язки стосовно свого сина, безвідповідально підійшов до батьківського ставлення по вихованню та утриманню дитини, не виявляє інтересу до його життя, не цікавиться його здоров`ям, не відвідує сина та не приймає жодних дій щодо зміни виниклої ситуації. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, як принципове положення визначила. Що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50,155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Далі, ч.4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 23.02.2024 №97 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок ухилення батька від виконання батьківських обов`язків (а.с.63-65). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані позивачем докази, враховуючи висновок Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради, суд, виходячи із інтересів малолітньої дитини [PERSON] , дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved