Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

13.05.2024р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1990р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В період шлюбу вони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2006р. придбали двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,86кв.м. Вартість квартири на даний час становить 680 000,00грн. Крім цього, 02.02.2022р.вони за спільні кошти придбали автомобіль марки «ВАЗ 2121», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] . Вартість автомобіля на даний час становить 94\~867,00грн.Незважаючи на те, що зазначена квартира була зареєстрована за відповідачем, а автомобіль за позивачкою, вони є спільною сумісною власністю подружжя. Після фактичного припинення шлюбних відносин у вересні 2023р. відповідач в зазначеній квартирі не мешкає та не користується нею, комунальні платежі не сплачує, автомобіль залишився в його одноособовому користуванні. Оскільки квартира та автомобіль є неподільною річчю, в натурі їх розділити неможливо. Добровільної згоди щодо вирішення цього питання вони з відповідачем не дійшли, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , а за відповідачем - право власності на автомобіль «ВАЗ 2121», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] . Ухвалою суду від 14.05.2024р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. 31.05.2024р. до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому він позов визнав частково та зазначив, що взагалі він не заперечує проти запропонованого позивачкою порядку поділу спільного майна подружжя. Однак, виходячи із того, що загальна вартість спірного майна складає 774\~867,00грн.,вартість 1/2 частки кожного - 387\~433,50грн., враховуючи, що вартістьавтомобіля, який залишається йому, становить 94\~867,00грн і є меншою за розмір його частки, позивачка повинна сплатити йому компенсацію в різниці часток. 24.06.2024 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , яка посвідчена 21.06.2024 старостою Високівського старостинського округу виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області Дудикіним О.О., реєстровий №01-03, про те, що він позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує, питання щодо виплати йому позивачкою грошової компенсації в різниці їх часток вирішено ними добровільно, вказана компенсація в розмірі 200\~000,00грн ним отримана, просить справу розглядати у його відсутність. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, як вже зазначалось, подав заяву розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем [PERSON] ухвалити рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1990р. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 05.09.2006р. приватним нотаріусом ЗМНО Філіповою Л.П., реєстровий №3581, відповідач [PERSON] придбав 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,86кв.м., житловою 28,2кв.м., вартістю 143\~925,00грн. Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] в установленому законом порядку. Згідно із довідкою про середньо ринкову вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» КірютоюС.В., ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 30.04.2024р. становить 680 000,00грн. Також судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу 02.02.2022 за позивачкою [PERSON] на праві власності було зареєстровано транспортний засіб«ВАЗ 2121», 1989 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] [NUMBER] . Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» [PERSON] , середньоринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2121», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] , станом на 29.04.2024р. становить 94\~867,00грн. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] і, на думку суду, таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Так, ухвалюючи рішення, суд виходить з такого. Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ \~Співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі виділу\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу (ст.370 ЦК України). Зокрема,\~згідно з\~ч.1,2\~ст.364\~ЦК України\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу),\~співвласник,\~який бажає\~виділу,\~має право\~на одержання\~від інших\~співвласників грошової\~або іншої\~матеріальної компенсації\~вартості його\~частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з\~ст.60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.69-71 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Отже,у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя,в силу якої набуте за час шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку (доходу). Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. \~ \~ \~ \~Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком. При цьому, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Так, суд вважає встановленим та доведеним, що спірне майно - 2-х кімнатна квартира [ADDRESS] та транспортний засіб «ВАЗ 2121», 1989р.в., р.н. [NUMBER] , є об`єктами права спільної сумісної власності сторін, оскільки придбано ними в період шлюбу та за спільні кошти, незалежно від того, на кого вони оформлені та зареєстровані.При цьому, частки сторін в цьому майні є рівними. Вказані обставини визнаються відповідачем [PERSON] , у зв`язку з чим в силу ст.82 ЦПК України не підлягають окремому доведенню перед судом. Також відповідачем не оспорюється визначена позивачкою [PERSON] на підставі звітів суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість цього майна на момент розгляду звернення до суду. В даному випадку загальна вартість спільного сумісного майна сторін, яке є предметом поділу, становить 774\~867,00грн., вартість 1/2 частки кожного відповідно 387\~433,50грн. В межах цієї справи позивачка просить виділити їй в натурі 2-х кімнатну квартиру вартістю 680 000,00грн., а відповідачу автомобіль вартістю 94\~867,00грн.. Тобто вартість квартири є більшою за розмір частки позивачки, а вартість автомобіля меншою за розмір частки відповідача. В той же час, відповідач [PERSON] не заперечує проти запропонованого позивачкою варіанту поділу майна, погоджується на нього і підтвердив, що отримав від позивачки погоджену ними в добровільному порядку компенсацію різниці часток в сумісному майні. За вказаних обставин, суд вважає можливим поділити між сторонами спірне майно, виділивши в натурі позивачці [PERSON] квартиру, відповідачу автомобіль та визнавши за ними відповідно право власності на це майно. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.14,142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позов [PERSON] , суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки 50% понесених нею судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3874,34грн., а інші 50% - повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved