Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , права забудовника житлового будинку, розташованого по адресу: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування вимог вказувала, що її чоловік за життя отримав будівельний паспорт будівництва зазначеного будинку, проте за свого життя він не ввів його в експлуатацію та не зареєстрував своє право власності на нього. В зв`язку з цим вона не може оформити право власності на спадковий будинок \~ \~ \~ \~Тому просила суд визнати її забудовником в порядку спадкування, щоб вона могла до кінця оформити нерухоме майно та зареєструвати його. \~ \~ \~ \~Подала заяву з проханням здійснити розгляд справи без її участі і задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судове засідання не з`явився надав заяву, в якій просив здійснити розгляд справи без його участі, а також вказав, що визнає позов і не заперечує проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді недобудованого житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~08 грудня 1994 року йому був виданий Жовтневою районною радою депутатів Миколаївської області будівельний паспорт на будівництво житлового будинку за вказаною адресою, яка на той час мала назву Садова 1А (змінено рішенням Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 21 листопада 2006 року № 140). \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіту спадкодавця судом не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які виписані у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають батьки та діти померлого та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Другою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивачка як дружина , а інші спадкоємці діти померлого, своїми заявами відмовилися від спадщини на її користь. Таким чином єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка, яка в порядку спадкування оформила нотаріально право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га, розташовану в [ADDRESS] (попередня адреса [ADDRESS] ). \~ \~ \~ \~Однак відносно житлової забудови, розташованої за цією ж адресою отримала письмову постанову нотаріуса від 14 серпня 2024 року про неможливість нотаріального оформлення спадщини на будинок через відсутність правовстановлюючого документу на нього. За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, факт прийняття спадщини а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~ Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) до складу якого увійшла також Мішково-Погорілівська сільська територіальна громада, а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Відповідно до технічного паспорту, складеного 12 серпня 2013 року комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, будинок по провулку Лісовому, 4, в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області має завершений вид та стан. Право власності на нього не зареєстроване. З матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати належним чином оформлений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через відсутність законодавчого визначення можливості реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва та через смерть забудовника. В результаті, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок був законно побудований [PERSON] , але за життя не введений в експлуатацію, тому після його смерті в порядку спадкування права та обов`язки забудовника мають перейти до спадкоємців, тобто до позивачки, як спадкоємиці першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею прав та обов`язків забудовника. За викладеного,

Outcome: approved