Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

У лютому 2024 року ТОВ «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що на офіційному веб-сайті ТОВ «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення договору); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Так, 16 листопада 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і фізичною особою [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1114-0125. Зазначений Кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. При укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 11 000 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період* 18 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день; базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із врахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця. Обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання ним грошових коштів. Станом на 23 січня 2024 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять 109 010,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 11 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 98 010,00 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1114- 0125 від 16 листопада 2022 року в розмірі 55 000,00 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 11 000,00 грн.; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 44 000,00 гривень. Разом з позовною заявою 29.02.2024 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - [PERSON] зареєстрував клопотання, в якому просили суд здійснювати розгляд справи без участі представника Позивача, вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02\~квітня 2024\~року від\~представника Відповідача\~ [PERSON] ,\~адвоката Гаврилюк\~Олени Сергіївни\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просив суд\~відмовити Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»\~у задоволенні\~позовних вимог\~про стягнення\~з [PERSON] заборгованості у розмірі 55000 ,00 гривень. 22.04.2024 року представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. 22.04.2024 року представник Відповідача [PERSON] , адвокат Гаврилюк Олени Сергіївни в судовому засіданні підтримала відзив у повному обсязі та просила врахувати позицію, що викладена у відзиві на позовну заяву Відповідача. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 16 листопада 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1114-0125. Згідно з умовами договору Кредитодавець відкриває для Позичальника невідновлювану кредитну лінію (далі - Кредитна лінія) на наступних умовах, визначених цим Договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів (далі - Кредит) Позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Тип Кредиту - кредитна лінія. Мета отримання кредиту, тобто, мета відкриття Кредитної лінії: для задоволення особистих потреб Позичальника. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 11 000 грн. Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, Позичальнику. Дата надання/ видачі Кредиту: 16.11.2022 року. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована. Заявлений базовий\~період користування\~Кредитом складає\~18\~календарних днів\~з дня\~надання Кредиту.\~Заявлений базовий\~період -\~це проміжки\~часу впродовж\~строку дії\~договору,\~в останні\~дні яких\~у позичальника\~настає обов`язок\~сплати відсотків\~за користування\~кредитом.\~Кількість днів\~у базовому\~періоді вказана\~у розділі\~4\~цього договору\~і визначена\~сторонами на\~підставі пропозиції\~Кредитодавця,\~сформованої із\~урахуванням побажань\~позичальника,\~наданих в\~процесі звернення\~щодо отримання\~кредиту через\~веб-\~сайт Кредитодавця. Позичальник має право достроково до закінчення Строку кредитування, передбаченого у п.2.3. цього Договору сплатити Кредит повністю у останній календарний день Заявленого строку, як зазначено у Договорі. Дата дата видачі кредиту\~16 листопада 2022 року. Останній календарний День першого базового періоду -03.12. 2022 року, заявлений строк\~18 днів. Сума кредиту\~11000 грн. Строк кредитування\~300 днів, дата повернення кредиту - 12.09.2023 року. Знижена процентна ставка 2.50% в день, стандартна ставка\~3.00 % в день. У пункті 4.8 договору зазначено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів (до 12.09.2023) з моменту перерахування кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Строк Договору є рівним Строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в\~статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем у відзиві на позовну заяву було зазначено, що кредитний договір 1114-0125 від 16.11.2022 року та порядок укладання цього договору не відповідає положенням Закону України «Про електрону комерцію», а тому він є неукладеним. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як зазначено у пункті 3.1 договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електрону комерцію». Стаття 11 Закону України «Про електрону комерцію» визначає порядок укладання електронних договір та встановлює вимоги, виконання яких підтверджує укладання договору в електронній формі. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Позивачем не надано суду доказів, що у відповідності до ст.8 Закону України, інформаційна система Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передбачає технічну можливість змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції, укладання договору. Пункт 3.7. Договору, визначає, що після прийняття кредитодавцем рішення про можливість укладання данного Договору, позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через Особистий кабінет (офрета). Кредитодавець надсилає позичальнику гіперпосилання для ознайомлення з проектом договору. Тобто саме цей пункт підтверджує відсутність права позичальника на внесення змін до змісту наданої інформації, а також до тексту самого договору. Також, позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів про прийняття відповідачем пропозиції про укладання договору, а саме заповнений формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, підписаний в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 3.9. кредитного договору передбачено, що безпосередньо після отримання акцепту від позичальника, шо є укладанням Договору відповідно до ч.3. ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», Кредитодавець накладає на Договір, укладений у вигляді електронного документу, кваліфіковану електрону печатку Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. У пункті 12 «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» Договору відсутня інформація розшифровка електронного підпису, зазначено лише, що договір містить кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, однак таке відображення у самому договорі відсутнє, не має вказівки на дату та час підпису. Також, зазначено, що позичальник наклав підпис одноразовим ідентифікатором, вказано номер паролю, однак відсутнє зазначення дати та часу накладання такого підпису. Більш того, Закон України «Про електрону комерцію» вимагає накладання усіма учасниками електронно-цифрового підпису, а Кредитодавець підписав договір кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, без вказівки на дату та час. Позивачем до позовної заяви не надано ані відомостей про сертифікацію ключа, кваліфікованої електронної печатки із позначкою часу, ані відомостей про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті, а тому відсутні докази накладання Позивачем кваліфікованої електронної печатки із позначкою часу. Відповідно до\~ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Виходячи з вищенаведеного та у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів, щоб свідчили про дотримання порядку укладання договору в електронній формі, який визначений\~Законом України «Про електронну комерцію», суд погоджується з доводами відповідача. Стаття 638 ЦКУ\~визначає, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач зазначає, а суд приймає до уваги той факт, що кредитний договір має розбіжності у термінах кредитування, оскільки пунктом 2.3. договору визначено, що строк кредитування до 03.12.2022 року, а пункт 4.8. Договору визначає, що строк кредитування становить 300 календарних днів (до 12.09.2023) року, а також надані різні графіки платежів та загальної вартості кредиту, в пункті 2.3 визначено один графік та вартість кредиту, а графік платежів, який є додатком до Договору встановлює вже інші строки та загальну вартість кредиту. Отже сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, яким є строк кредитування та сума кредиту, що підлягає сплаті. Також, суд зазначає, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості, а саме довідка про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 23.01.2024 року, не може бути прийнятий судом як доказ правильності нарахування відсотків за користування кредитними коштами виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 та 6\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», якщо договором про споживчий кредит передбачена змінювана процентна ставка, кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити споживача, поручителя та інших зобов`язаних за цим договором осіб про зміну такої ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Таке повідомлення має містити підставу зміни розміру процентної ставки, нову процентну ставку та зазначення дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Разом із повідомленням кредитодавець зобов`язаний надати споживачу новий графік платежів, у якому визначається кількість платежів, що залишаються до сплати після вступу в дію нової ставки, та у разі зміни кількості та періодичності платежів - інформацію про їх нову кількість та періодичність. Якщо визначити розмір майбутніх платежів неможливо, кредитодавець має повідомити споживача про те, що сума, яка залишилася до сплати, може змінюватися у результаті зміни процентної ставки залежно від поточного балансу поточного рахунку споживача на дату вступу в дію відповідної зміни. Якщо в результаті зміни процентної ставки змінюється розмір платежу, це має бути чітко зазначено в повідомленні. Попереднє повідомлення споживача про зміну змінюваної процентної ставки не вимагається, якщо дотримано всіх таких умов: 1) договором про споживчий кредит передбачено, що інформація про зміну змінюваної процентної ставки повинна надаватися споживачу періодично у письмовій формі, і строки такого повідомлення визначені цим договором; 2) договором про споживчий кредит передбачено, що процентна ставка може змінюватися залежно від зміни погодженого сторонами індексу; 3) інформація про індекс оприлюднюється у приміщенні кредитодавця, в якому надаються послуги споживачам; 4) зміна змінюваної процентної ставки здійснюється виключно в результаті зміни погодженого сторонами індексу. У разі невиконання кредитодавцем вимог, передбачених частиною четвертою цієї статті, при підвищенні процентної ставки кредитодавець не має права вимагати від споживача сплати платежів згідно з новим графіком платежів, розрахованим на підставі підвищеної процентної ставки. До дати виконання вимог, передбачених частиною четвертою цієї статті, зазначеної у відповідному повідомленні, направленому споживачу в порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, платежі, що залишаються до сплати, розраховуються за процентною ставкою, що діяла до дати підвищення. Згідно до положень вказаної статті, застосуванню змінюваної процентної ставки повинні передувати такі умови: повідомлення боржника про застосування змінюваної процентної ставки, надання нового графіку платежів. Виходячи з матеріалів справи до договору кредитором було надано лише один графік платежів та на підставі цього графіку була розрахована загальна сума кредиту, що підлягає сплаті, а тому відсутні підстави для застосування змінюваної процентної ставки. Більш того, наданий графік суперечить графіку платежів, що наведений у п. 2.3 та п. 5.3 кредитного договору, оскільки передбачає інший строк кредитування та суму, що підлягає поверненню. Розрахунок заборгованості та умови договору містять положення про збільшення процентної ставки, що прямо заборонено\~Законом України «Про споживче кредитування», а тому не підлягають задоволенню вимоги, щодо стягнення нарахованих відсотків. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за кредитними договорами змінились. Зокрема, боржники за такими договорами з 24 лютого 2022 року звільняються від оплати штрафу, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 16 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом. Таке нарахування відбуло у порушення вимог Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» яким доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 000,00 грн. як прострочену заборгованість за кредитом. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 484 грн. 48 коп. (20 %).

Outcome: partial