Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Сауляка Є.В. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 26.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3794, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет», заборгованості за кредитним договором №1-20180424-33037, укладеним від 24.04.2018 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Бізнес Капітал», правонаступником якого на підставі договору факторингу №021118 від 02.11.2018 є ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 є ТОВ «Фінпром маркет». На підставі зазначеного виконавчого напису старшим державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бачинською М.В. 07.05.2021 відкрито виконавче провадження №65341888, у межах якого 11.05..2021 винесено постанову про арешт коштів боржника. Позивач зазначає, що нотаріусом не дотримано вимог щодо перевірки безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Крім того вказує, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, до участі у справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та Третій відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідач, отримавши вказану ухвалу разом з позовною заявою 03.04.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0600257962773, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Треті особи своїх пояснень не надали. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено,\~що 26.01.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М.\~було вчинено\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№3794,\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~№1-20180424-33037,\~укладеним від\~24.04.2018\~між [PERSON] \~та ТОВ\~«ФК «Бізнес\~Капітал»,\~правонаступником якого\~на підставі\~договору факторингу\~№021118\~від 02.11.2018\~є ТОВ\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~на підставі\~договору факторингу\~№25/01/21\~від 25.01.2021\~є ТОВ\~«Фінансова компанія\~управління активами»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~на підставі\~договору факторингу\~№250121ФК\~від 25.01.2021\~є ТОВ\~«Фінпром маркет»,\~на користь\~ТОВ «Фінпром\~маркет» за період з 01.11.2018 по 26.01.2021 на загальну суму 11690,00 грн, з якої: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8640,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісією, 50,00 грн - плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у Третій відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (постанова про відкриття виконавчого провадження №65341888 від 07.05.2021), в межах якого 11.05.2021 також винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 залишено без змін. Отже, оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто, оскаржуваний виконавчий написи було вчинено 23.09.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору №1-20180424-33037 від 24.04.2018, який не був нотаріально посвідчений. Відповідач же в спростування доводів позивача не надав суду жодного доказу, у тому числі, на спростування доводів позивача про те, що кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що твердження позивача про відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору №1-20180424-33037 від 24.04.2018, на підставі якого було вчинено виконавчий напис від 26.01.2021, зареєстрований в реєстрі за №3794, не було спростовано відповідачем, останній відповідних доказів суду не надав, суд встановлює факт відсутності нотаріального посвідчення вказаного кредитного договору. При відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору в нотаріуса були відсутні законні підстави вчиняти оспорюваний виконавчий напис. Щодо безспірності суми заборгованості, то суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За змістом статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі №201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі №285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Матеріали справи не містять копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, що позбавило можливостей перевірити безспірність заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень частини 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору. Щодо витрат\~на правничу\~допомогу,\~то суд\~звертає увагу\~учасників на\~положення ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~відповідно до\~яких,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зважаючи, що позивачем при поданні позовної заяви заявлено про витрати на правничу допомогу, тому вказане питання буде вирішене з урахуванням вказаних вище положень.

Outcome: approved