Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» приміщення складів площею 922,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Як на підставу позову покликався на те, що ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» є власником приміщень складів площею 922,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] , які на підставі відповідного договору від 26.06.2006 були передані в іпотеку ЗАТ «ПроКредит Банк» в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] . В подальшому, АТ «ПроКредит Банк», який є правонаступником ЗАТ «ПроКредит Банк», відступив права вимоги за основним зобов`язанням та за договором іпотеки ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА», а ті, в свою чергу, відступили зазначені права ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», яке як новий іпотекодержатель відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» від свого імені уклало договір купівлі-продажу від 04.10.2022, відповідно до якого відчужило спірні приміщення на користь [PERSON] . На відповідний запит позивача ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» не надала копій документів, що підтверджують перехід права вимоги, а тому, вважає, що такий перехід права вимоги не відбувся. Крім того сума заборгованості, яка передана за правом вимоги не відповідає дійсній сумі боргу. Договір купівлі-продажу укладено щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, і тому у період воєнного стану він не міг укладатись без згоди іпотекодавця. Також, під час звернення стягнення на предмет іпотеки стягувач не надав всіх необхідних документів, і зокрема відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів. В окремо поданій заяві про доповнення підстав позову також зазначає, що [PERSON] уклав договір комісії з ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА», відповідно до якого доручив останній купити у АТ «ПроКредитБанк» права вимоги, а згодом, відчужити їх на користь ТОВ «Профіт Файненс», яке в свою чергу уклало з ним договір купівлі-продажу. Відповідно, усі ці правочини [PERSON] уклав сам з собою, і вони містять ознаки удаваності задля обходу законодавчо визначеної заборони купівлі факторингових вимог фізичними особами. Вказане в сукупності свідчить про те, що майно вибуло з власності ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» протиправно і з метою захисту своїх прав останній звернувся до суду з цим позовом. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 16 травня 2024 року в позові Приватного підприємства «Люкс-Експрес» до [PERSON] , треті особи Акціонерне товариство «Прокредит Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» про витребування майна, а саме приміщення складів площею 922,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , з чужого незаконного володіння відмовлено. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, після ухвалення рішення суду представником відповідача [PERSON] - адвокатом Посікірою Р.Р. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, долучивши договір про надання професійної правничої допомоги №8/11-1(23) від 08 листопада 2023 року, додатковий договір до даного договору, акт прийому передачі, платіжні документи. Згідно поданої заяви, просить стягнути з ПП «Люкс Експрес» на його користь 70\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу Представник позивача ПП «Люкс Експрес», подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу, просить зменшити заявлену суму витрат на правничу допомогу, вважає таку не доведеною та не обґрунтованою. Відповідач та представник відповідача [PERSON] адвокат Посікіра Р.Р. заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтримали. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду були повідомлені належним чином, відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),\~від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому з огляду на положення ч. ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 6, 627 ЦК України). Згідно матеріалів справи, професійна правнича допомога надана відповідачу надавалась на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №8/11-1(23) від 08 листопада 2023 року, та додаткового договору від 30 січня 2024 року, згідно умов даного договору адвокат Посікіра Р.Р. зобов`язався надавати позивачу правову допомогу. З наданого представником відповідача акту виконаних робіт правнича допомога полягала у: -консультації клієнта перед поданням відзиву на позов; -поданні клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; -ознайомленні з матеріалами справи в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова; -підготовці написанні та подання відзиву на позов; -підготовці та поданні клопотання про залучення третіх осіб на стороні відповідача; -підготовці та поданні клопотання про забезпечення судових витрат у справі; - підготовці, написанні та поданні відзиву на заяву про зміну підстав позову; -підготовці, написанні та поданні додаткових пояснень у справі; -участь у трьох судових засіданнях. Суд не повній мірі погоджується з наданим розрахунком з огляду на таке, що стосується витрат за надання консультації, ознайомлення з матеріалами справи підготовки та написанні заяв по суті справи (відзиву,клопотань, пояснень), суд приходить до висновку про те, що зокрема написання відзиву на позовну заяву є результатом консультацій та ознайомлення з відповідними матеріалами та окремого нарахування витрат на правову допомогу в цій частині не потребує. Що стосується участі представника в судових засіданнях, то з врахуванням наведеного вище принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги, суд приходить до висновку про те, що нарахований розмір правової допомоги в тому числі за участь в судових засіданнях є необґрунтовано завищеним в загальній сумі. Отже, з врахуванням наведеного суд погоджується з вимогами представника відповідача щодо розподілу витрат на правничу допомогу та приймає рішення про стягнення з Приватного підприємства «Люкс-Експрес» на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35\~000 грн., що відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. На підставі наведеного та

Outcome: approved