Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Адвокат Воронко Вікторія Вікторівна в інтересах [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають в шлюбі з 25.05.2002. В шлюбі народилися [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем погіршилося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Від початку повномасштабного вторгнення сторони разом не проживають та більше не вбачають підстав для подальшого перебування у зареєстрованому шлюбі. Сім`я припинила своє існування, шлюбні відносини вони не підтримують. Шлюб носить формальний характер. Спору щодо місця проживання дітей немає. Сторони визначили місце проживання дітей разом з матір`ю. Просила розірвати шлюб між сторонами. 12.02.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.06.2024 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 28.06.2024. 17.06.2024 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про надання сторонам строку на примирення, яку суд залишає без задоволення, оскільки надання строку на примирення є правом суду, а не обов`язком, а також з урахуванням категоричної позиції позивача щодо неможливості примирення та запереченнями щодо надання такого строку. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 25.05.2002 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис №276. В шлюбі народилися [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved