Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач у квітні 2024 року звернувся в суд з позовом до\~ [PERSON] про стягнення страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в сумі 29204.38грн., судові витрати. Позов мотивовано тим, що позивач є спеціальним суб`єктом у сфері страхування та за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником ТЗ, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 30.09.2021р. в с.Поляниця відбулася ДТП за участі автомобіля марки ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER] від керуванням відповідача та автомобіля марки Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої ТЗ отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність потерпілої [PERSON] була застрахована у НАСК «ОРАНТА», але цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, він не виконав вимоги Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору. Постановою суду від 08.12.2021р. відповідача визнано винним у порушенні ПДР, що призвели до настання ДТП. \~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача просив позов задовольнити, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в т.ч. на сайті судової влади. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.09.2021р. в с.Поляниця відбулася ДТП за участі автомобіля марки ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER] від керуванням відповідача та автомобіля марки Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої ТЗ отримали механічні пошкодження. Постановою Яремчанського міського суду\~ Івано-Франківської області від 08.12.2021р., яка набрала законної сили 21.12.2021р. встановлено, що дане ДТП сталося з вини відповідача, якого визнано винним у порушенні п.12.1,13.1 ПДР, що призвели до настання ДТП. Згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2022р. встановлено, що у діях [PERSON] відсутній склад адмінправопорушення (а.с.15-23). Цивільно-правова відповідальність потерпілої [PERSON] була застрахована у НАСК «ОРАНТА», але цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, він не виконав вимоги Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору. В липні та вересні 2022р. [PERSON] звернулася до МСТБУ із заявою по подію ДТП та виплату страхового відшкодування, позивачем на підставі визначеного розміру шкоди, виплачено 15.11.2022р. їй кошти в сумі 29204.38грн.. Страховим випадком відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч.16 статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування"). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За ст.39,41,43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є в т.ч.: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння\~ транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогампункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди. Фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом. Отже, позивач на звернення потерпілої особи виплатив їй страхове відшкодування, при заподіянні їй шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (відповідач), а тому вимоги позову є обгрунтгованими. Як слідує з вимог ч.1 ст.1191 ЦК України (які застосовує позивач у даному спорі) особа, що відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. При регресі за ст.1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Регресна вимога позивачем була направлена відповідачу, однак така залишена без реагування, іншого матеріали справи не містять. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, право вимоги позивача до відповідача виникло на підставі вищевказаного. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, іншого на спростування вказаного стороною відповідача жодного доказу не надано. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач зокрема на сплату судового збору в розмірі 3028.00грн. На підставі викладеного та ст. 39,41,43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.15, ч.1 ст.1191 ЦК України,

Outcome: approved