Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

В березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Фінтраст Україна ? (надалі - ТОВ ?ФК ?Фінтраст Україна?) звернулось до Шевченківського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з [PERSON] на свою (ТОВ ?ФК ?Фінтраст Україна?) користь заборгованість за Договором №4851766 про надання споживчого кредиту від 30 вересня 2021 року, яка складає 33 456, 00 грн., а також понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 2021 року між ТОВ ?Авентус Україна? та [PERSON] було укладено Договір №4851766 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 10 200, 00 грн., строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту - 30 жовтня 2021року, зі сплатою 1, 90% в день. Позивач, як Кредитодавець, взяті на себе зобов?язання виконав в повному обсязі та надав позичальнику ( [PERSON] ) кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов?язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов?язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти. Однак, відповідачка, взяті на себе зобов?язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає. 18 квітня 2023 року між ТОВ ?Авентус Україна? та ТОВ ?ФК ?Фінтраст Україна? було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до якого ТОВ ?Фінансова компанія ?Фінтраст Україна? отримало право вимоги за кредитним договором №4851766 від 30 вересня 2021 року, укладеним з відповідачем. Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою до суду, позивачем зазначено, що станом на 14 березня 2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором №4851766 від 30 вересня 2021 року у розмірі 33 456, 00 грн., з яких: 10 2000, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 23 356, 00 грн. - заборгованість за відсотками. А тому, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду вищезазначеним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2024 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовом ТОВ ?ФК ?Фінтраст Україна? до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив суд, провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України ?Про електронну комерцію? зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 30 вересня 2021 року між ТОВ ?Авентус Україна? та [PERSON] було укладено Договір №4851766 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Згідно Додатку №1 до кредитного договору, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 16 014, 00 грн., реальна річна процентна ставка складає 24079, 41 % річних, проценти за користування кредитом складають 5 814, 00 грн. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору №4851766 про надання споживчого кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 10 200, 00 гривень, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1, 90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Пунктом п. 1.5.2 Договору, знижена процентна ставка 0, 019 % в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації ( не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товар ситу з метою отримання кредиту. Згідно з п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором С998261 (у відповідності до ст.12 Закону України ?Про електронну комерцію?) та ТОВ ?Авентус Україна?, в порядку встановленому п.3.1. Договору про споживчий кредит надало [PERSON] кредит в сумі 10 200, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ ?ФК ?Контрактовий дім? від 05 травня 2023 року. 18 квітня 2023 року між ТОВ ?Авентус Україна? та ТОВ ?Фінансова компанія ?Фінтраст Україна? було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до якого ТОВ ?Фінансова компанія ?Фінтраст Україна? отримало право вимоги за кредитним договором №4851766 від 30 вересня 2021 року, укладеним з відповідачем. ТОВ ?Фінансова компанія ?Фінтраст Україна? повідомило відповідачу про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту останньої. Згідно п.1.2 договору факторингу, права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). За ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків (ст.652 ЦК України). З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Пунктом 4.2.1 кредитного договору передбачено, що споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп. 4.2.2 договору. Згідно п. 4.2.2 кредитного договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 години з моменту вчинення вказаної дії споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство у спосіб визначений договором. Пунктом 4.2.3 кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Згідно п. 4.3.1 кредитного договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один календарний день, що слідує за закінченням такого строку, але не більше ніж 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачем зазначено, що заборгованість [PERSON] за Договором №4851766 від 30 вересня 2021 року за період часу з 30 вересня 2021 року по 17 квітня 2023 року становить 33 456, 00 грн., з яких: 10 200, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 23 256, 00 грн. - заборгованість за відсотками. Як вбачається із розрахунку заборгованості та зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач не здійснював платежі по погашенню заборгованості за тілом кредиту у строк до 30 жовтня 2021 року в повному обсязі, а тому, пролонгація дії кредитного договору відбувалась автоматично на підставі п. 4.3.1 кредитного договору на 90 календарних днів поспіль. Відповідач не надав доказів належного виконання зобов?язань за договором та повернення грошових коштів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?зок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту - 10 200, 00 грн.; відсотки за користування кредитом - 23 356, 00 грн. Що стосується позовних вимог ТОВ ?ФК ?Фінтраст Україна? в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн., то вони підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі ?Баришевський проти України? від 26 лютого 2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі ?Гімайдуліна і інших проти України? від 10 грудня 2009, пункті 80 рішення у справі ?Двойних проти України? від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі ?Меріт проти України? від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ?Лавентс проти Латвії? від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ ?ФК ?Фінтраст Україна?, у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію Договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року; копію звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 14 березня 2024 року. Водночас, відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, розмір суми заборгованості за кредитним договором, яка підлягала стягненню з відповідача, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд прийшов до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 5 000,0 грн., яка є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивача у цій справ. При цьому, судом враховано, що заявлена стороною позивача сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, не відповідає критеріям розумності їхнього розміру та справедливості розміру стягнутих за сторони позивача коштів. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розміру 2 422, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial