Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

22.04.2024 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивач вказує, що 10 грудня 2021 року він та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Варвинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 45. За час проживання вони не знайшли спільної лінії поведінки стосовно один одного, спільне життя не склалося через несумісність характерів, продовжувати спільне проживання не бажає, оскільки шлюб носить лише формальний характер. Спільних дітей не мають. Позивач, посилаючись на викладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110, 113 СК України, ст. ст. 4, 95, 174, 175, 276 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Варвинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східний міжрегіональне управління Міністерства юстиції, актовий запис № 45. 24.04.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 23.05.2024. 20.05.2024 на адресу суду надійшла заява позивача, якою він просив відкласти судовий розгляд справи (а.с.15). Суд відклав судовий розгляд справи на 20.06.2024, про що повідомив учасників провадження. 19.06.2024 на електронну адресу суду надійшла сканкопія заяви позивача, якою він просить суд вдруге відкласти судовий розгляд справи, оскільки він бажає прибути у судове засідання ( а.с.24-25). 20.06.2024 ознайомившись з матеріалами справи суд доходить висновку, що підстав для відкладення судового розгляду справи 20.06.2024 наразі не має, виходячи з наступного. Сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені, на що вказують поштові відправлення. Так відповідачці двічі надсилалися рекомендованими листами поштові відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання ( а.с. 17, 21) та було розміщено відповідне повідомлення на офіційному сайті « Судова влада України»( а.с. 20). Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20). В ухвалі про відкриття провадження сторонам ( позивачу та відповідачці) роз`яснено, що відповідачка має право протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження подати: письмову заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження; в той же період відзив на позовну заяву. У визначені судом строки, а саме протягом 15 днів з дати відкриття провадження у справі, клопотань про перехід до судового розгляду з викликом сторін на адресу суду не надходило, отже судовий розгляд справи проводиться судом у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, тобто без судового засідання. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними матеріалами, а відтак участь у судовому засіданні позивача не узгоджується із цим процесом, тому суд не може задовольнити його заяву з проханням про його участь у процесі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходить за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, за відсутності відзиву, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Варвинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східний міжрегіональне управління Міністерства юстиції, актовий запис № 45. Після реєстрації шлюбу відповідачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с.8). В позовній заяві позивач зазначає, що подружжя спільних дітей не має, за час проживання вони не знайшли спільної лінії поведінки стосовно один одного, спільне життя не склалося через несумісність характерів, продовжувати спільне проживання не бажає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки шлюб носить лише формальний характер, фактично припинив існування. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідачки проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейні відносини, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідачки на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії.

Outcome: approved