Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вказана вище позовна заява [PERSON] , від імені якого діє адвокат Перебийніс Світлана Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 28.10.2021 щодо позивача приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавче провадження №\~67299958 на підставі виконавчого напису від 07.06.2021 № 105151, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Загальна сума до стягнення за виконавчим написом становить 44927,75 грн. Стягувачем за вказаним виконавчим написом від 07.06.2021 №105151 та за постановою від 28.10.2021 у виконавчому провадженні №67299958\~ є ТОВ «Фінансова компанія "Еліт Фінанс"», кошти стягуються за кредитним договором №005-21917-020413 від 02.04.2013, укладеного боржником з ПАТ "Дельта Банк". Позивач зазначає, що між ним та відповідачем жоден договір ніколи не укладався., відповідно він не може мати перед ним ніякої заборгованості, він дійсно відкрив кредитну лінію в ПАТ "Дельта Банк" 02.04.2013 та користувався коштами. Проте він вже давно їх повернув, протягом десяти років він навіть не здогадувався, що у нього є якийсь "борг". На думку позивача, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та взяв до уваги розрахунок боргу, який в односторонньому порядку виконаний відповідачем без узгодження цієї суми з позивачем. Крім того позивач звертає увагу на те, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору та дотримання строків звернення - до спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. З огляду на викладене позивач вважає, що виконаний напис вчинено приватним нотаріусом з грубими порушеннями норм чинного законодавства, тому просить визнати цей напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, зазначаючи у позовній заяві, що вони складаються із судового збору у розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви та 605,60 грн - за подання заяви про забезпечення позову. Ухвалою від 02.04.2024 (справа №699/567/24, провадження 2-з/699/3/24) забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. Ухвалою судді від 10.04.2024 відкрито провадження в цивільній справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи в порядку, визначеному п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав, проте від нього надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Треті особи пояснень по суті справи не подавали. З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 07.06.2021 вчинено виконавчий напис №\~105151 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 05-21917-020413 від 02.04.2013 за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 50,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача 44927,75 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. 28.10.2021 відкрито виконавче провадження №\~67299958 з виконання вищезазначеного виконавчого напису № 105151. Позивачем надано суду Договір №005-21917-020413 від 02.04.2013, укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" про відкриття позивачу поточного рахунку з використанням платіжної картки та встановлення ліміту Кредитної лінії на рахунку; ліміт кредитної лінії 15000,00 грн, строк ліміту Кредитної лінії 364 календарні дні. Указаний договір №005-21917-020413 від 02.04.2013 нотаріально не посвідчений. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій щодо звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту повідомлення відповідачем позивача про наявний розмір його заборгованості. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вбачається, що відповідач звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису 07.06.2021, а кредитний договір №005-21917-020413 укладено 02.04.2013, даних про його пролонгацію матеріали справи не містять, тому суд виснує, що відповідач звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого написупоза межами встановленого трирічного строку. Як передбачено в п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№\~1172 (далі постанова 1172), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості\~за нотаріально\~посвідченими договорами подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2-2 постанови №\~1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правлінням Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (в редакції, чинній на дату вчинення виконавчого напису), особовий рахунок рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюється відповідно до укладених між банком і клієнтом договорів. Такий документ має статус первинного. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Отже, вищевказана постанова КМУ № 662, якою було доповнено постанову КМУ від 29.06.1999 № 1172, визнано незаконною та нечинною ще з 01.11.2017. Таким чином, виконавчий напис може бути вчинено лише на підставі нотаріально посвідченого договору та з наданням документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Проте матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий напис було вчинено на підставі наведених вище документів та у встановленому порядку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак укладений між сторонами 02.04.2013 кредитний договір нотаріально не посвідчувався. Також матеріали справи не містять доказів того, що перед вчиненням виконавчого напису відповідач узгоджував з позивачем розмір заборгованості. Відповідач ці твердження не спростував. Відповідно до ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15.01.2020, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 07.06.2021 №105151, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» коштів у загальному розмірі 44927,75 грн - є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідач заявив письмове клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Уважає, що покладення судових витрат на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі, заявленому позивачем, є несправедливим. Зазначає, що відшкодування відповідачем таких витрат можливе в обсязі 1000,00 грн. Однак, позивач вимоги про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу не заявляв взагалі, просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви та судового збору у розмірі 605,60 грн - за подання заяви про забезпечення позову. З урахуванням указаного, вирішуючи питання щодо судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання до суду даного позову та 605,60 грн за подання до суду заяви про забезпечення даного позову, у загальному розмірі 1816,80 грн.

Outcome: approved