Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається з: автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] ; 9/20 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] разом із відповідною часткою господарсько побутових надвірних будівель і споруд.; частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,2495 за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер3222487201:01:020:5123. Заяву про прийняття спадщини\~подала до Другої васильківської державної нотаріальної контори, на підставі чого була заведена спадкова справа № 24/2023. Їх спільні діти, [PERSON] та [PERSON] від свої часток у спадщині відмовились. 07 вересня 2023 року державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль та частку у житловому будинку. Разом з тим, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, в зв`язку з неможливістю визначення частки померлого [PERSON] у праві власності на цю земельну ділянку. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,2495 за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222487201:01:020:5123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2162234432224). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, витребувано\~у Другої васильківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 24/2023 після майна померлого [INFO] [PERSON] , призначено підготовче провадження. 23 листопада 2024 року до суду надійшла спадкова справа до майна [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду направила заяву у якій просить суд розгляд справи поводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити У судове засідання Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області свого представника не направила, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду направив заяву у якій просить суд розгляд справи поводити без їх участі. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії\~ [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області 08.02.2023р. За життя [PERSON] заповіту не склав. 02 травня 2023 року [PERSON] звернулася до Другої васильківської державною нотаріальною конторою із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 24/2023. Також, 02.05.2024 року, донька, [PERSON] , та син, [PERSON] , подали заяви про відмову від спадщини . 07 вересня 2023 року державний нотаріус Другої васильківської державної нотаріальної контори видав свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль Daewoo\~Lanos,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] . Разом з тим, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, в зв`язку з неможливістю визначення частки померлого [PERSON] у праві власності на цю земельну ділянку. Рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 190/2 від 27.07.2020р.земельна ділянка площею 0,2495 га в [ADDRESS] (кадастровий номер 3222487201:01:020:5123) була передана у спільну власність гр. [PERSON] та [PERSON] . 04 вересня 2020 року на підставі вказаного рішення Державним реєстратором Бучанської міської ради Київської області була проведена державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності форма права власності на вказану земельну ділянку визначена як приватна, вид спільної власності спільна сумісна, розмір частки -1, власники - [PERSON] та [PERSON] . У силу\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі\~статтею 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою\~статті 1226 ЦК України\~передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга\~стаття 1274 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч. 1 та ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно. При цьому, з огляду на низку тверджень позивача, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: approved