Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

На розгляд Франківського районного суду м.Львова поступила позовна заява подана [PERSON] (позивач) до [PERSON] (відповідачка) про розірвання шлюбу та поділ майна. В обґрунтування\~своїх вимог\~щодо предмета\~позову позивач\~покликається на\~те,\~що 17.07.2010\~між сторонами\~зареєстровано шлюб. Зазначає, що спільне життя між ними є неможливим у зв`язку з тим, що у сім`ї втрачено почуття довіри, турботи, наявні кардинальні розбіжності на життєві погляди. Окрім того, зазначає, що сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Примирення та подальше спільне проживання не виправлять стану шлюбних відносин, їхня сім`я існує формально. Ухвалою судді від 18.03.2024 залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивачем на розгляд суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 24.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання призначене на 13.06.2024 позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки немає можливості знаходитися у місті Львові. Просить суд зобов`язати відповідачку при розірванні шлюбу змінити її прізвище. 13.06.2024 представник відповідачки не явився, однак на розгляд суду подано клопотання про роз`єднання позову про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя у два самостійні провадження, а саме у провадження про розірвання шлюбу та у провадження про поділ майна подружжя. Зважаючи на вимоги частини 2 статті 247\~ЦПК України суд доходить висновку про розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою судді\~від 13.06.2024\~роз`єднати\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу та\~поділ майна\~подружжя,\~залишено на розгляд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] поділ майна подружжя. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Судом встановлено, що 17.06.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №170. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.2011, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою та наявністю у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої ним у позовній заяві позиції та у поданій заяві. Представник відповідачки проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити повністю. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до ст.113 СК України суд не в праві зобов`язувати відповідачку змінити прізвище. З огляду на вимоги статті 141\~ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у сумі 1211,20 грн підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved