Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Позивач, через представника адвоката Каплю А.С., звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь: 16044,52 грн. - витрати, пов`язані з регламентною виплатою та 3028 грн. судових витрат. В обґрунтування позову вказав, що 16.11.2019 року о 22:30 в м. Києві по вул. Саксаганського, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», д/н [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI», д/н [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.01.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, крім того, даним судовим рішенням встановлено факт порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, що призвело до ДТП. Згідно з інформацією, зазначеною в Централізованій базі даних МТСБУ та даними повідомлення про ДТП вбачається, що винуватець ДТП [PERSON] керував автомобілем без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка». Так, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП застрахована не була. Згідно з наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2654 від 03.03.2020 року МТСБУ відшкодувало шкоду, заподіяну в результаті ДТП в розмірі 15094,52 грн. Загальна сума витрат МТСБУ, пов`язаних з розглядом даної справи, становить 16044,52 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач звертався до відповідача з листом-претензією, щодо компенсації витрат у добровільному порядку, однак жодної відповіді відповідач не надав, жодних перерахунків не здійснив. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 13.05.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, при цьому в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного: Правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та схеми ДТП 16.11.2019 року о 22:30 в м. Києві по вул. Саксаганського, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», д/н [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI», д/н [NUMBER] , в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с.13-14) Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.01.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. (а.с.9-10) Так, в результаті даної ДТП був пошкоджений автомобіль HYUNDAI iX35, д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.16) та забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АК/7901682 від 10.02.2019 року (а.с.17). При цьому, транспортний засіб ЗАЗ, д/н [NUMBER] , на момент ДТП не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страховим сертифікатом «Зелена картка». [PERSON] на підставі ст. 35, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася із заявою до Моторного (транспортне) бюро України про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.11.2019 року за участі транспортних засобів HYUNDAI iX35, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та ЗАЗ, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с.12) Відповідно до ч. 3.ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно зіст. 71 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. 11.12.2019 року оцінювачем колісних транспортних засобів [PERSON] було проведено огляд транспортного засобу HYUNDAI iX35, д/н [NUMBER] , що підтверджується відповідним звітом вих.№16123 від 12.12.2019 та протоколом до нього (а.с.18-25). Так, згідно звіту, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 15094,52 грн. Згідно платіжної інструкції №728801 від 27.01.2020 року МТСБУ перерахувало на рахунок ТОВ «ЕАК «Фаворит» грошові кошти у розмірі 950 грн. за оплату послуг аваркома (експерта) по справі №64841, згідно з рах. №3346 від 23.12.2019 р., т. з. [NUMBER] . (а.с.33) Згідно з Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 05.03.2020 року №2054 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» (а.с.11), а також платіжної інструкції №1475892 від 04.03.2020 року (а.с.33) [PERSON] відшкодовано шкоду у розмірі 15094,52 грн. На підтвердження ремонту автомобіля HYUNDAI iX35, д/н [NUMBER] , [PERSON] надала до МТСБУ акти виконаних робіт, з яких вбачається, що потерпілою особою було сплачено грошові кошти за ремонт автомобіля з врахуванням податку на додану вартість. Так, ст. 1191 ЦК України зазначає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно дост. 27 Закону України «Про страхування» страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - позивач МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак, судом встановлено, що відповідач є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою особі, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, HYUNDAI iX35, д/н AA8558 AH, є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована позивачем МТСБУ. Таким чином, приймаючи до увагивимоги ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 п. 38.2ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у позивача МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. А відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved