Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Розпорядженнями Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №24 від 18.01.2022 року, та № 826 від 29.11.2021 року дітям померлої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти. Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.06.2022 року №219 встановлено піклування над неповнолітнім [PERSON] та опіку над малолітнім [PERSON] , та призначено громадянку [PERSON] піклувальником для [PERSON] та опікуном для [PERSON] 31.10.2022 року в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі до майна [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу №1135/2022. За спадщиною, як це вбачається з матеріалів спадкової справи, звернулись тільки діти спадкодавиці: [PERSON] , який діє зі згоди піклувальниці [PERSON] , та [PERSON] в особі опікуна [PERSON] . Заповіту [PERSON] не залишила. Проте, державний нотаріус [PERSON] відмовила спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, яка знаходиться за тією ж адресою, кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:75:088:0035, що належали [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємицею якої була її дочка - [PERSON] , померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав, у зв`язку з відсутністю документу, який підтверджує право власності на житловий будинок, а також внесення змін щодо адреси розташування земельної ділянки та неможливістю визначити склад спадкового майна, про що 15.02.2024 року винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №958/02-31. У зв`язку з цим, [PERSON] заявила позов до Київської міської ради, як до повноважного органу, що представляє інтереси Територіальної громади міста Києва, за яким просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, та право власності на частку земельної ділянки, за цією ж адресою, площею 0,0646 га, кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:75:088:0035, в порядку спадкування за законом, після [PERSON] , померлої [INFO] . Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 11.03.2024 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представниця відповідача [PERSON] надіслала відзив, за яким на вирішення справи поклалась на розсуд суду. Інших заяв по суті спору не надходило. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Від відповідача та третьої особи також надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників. Дослідивши зібрані докази, та інші матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову. Так, відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 15.07.1997 року, що посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. за реєстровим №4с-1007, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар частину жилого будинку з надвірними будівлями який знаходиться в [ADDRESS] . Проте право власності на дар в Київському МБТІ було зареєстроване на частину житлового будинку по [ADDRESS] , на що вказує реєстраційний напис на договорі дарування. На це ж вказує і технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , що виконаний в Київському МБТІ 15.07.1996 року, в якому [PERSON] зазначена співвласником будинку з посиланням на договір дарування. В наступному власник решти домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] виділив свою частку в окреме домоволодіння - будинок [ADDRESS] , що підтверджується перепискою співвласників домоволодіння з органами влади. На даний час право власності на будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, що відведена для будівництва і обслуговування цього будинку, відповідно до даних Державного реєстру речових прав, належить [PERSON] , що набуте нею в порядку спадкування. Очевидно, що після виділу [PERSON] своєї частки домоволодіння в натурі, частка належна [PERSON] також перетворилась в окреме домоволодіння за первісною адресою. На це також вказує і той факт, що [PERSON] на підставі рішення Київської міської ради від 12.02.2004 року №49/1259, набула право власності на земельну ділянку, площею 0,0646 га, що розташована на [ADDRESS] , за цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:088:0035 (див. державний акт на право власності на земельну ділянку). Дана земельна ділянка, з огляду на матеріали справи, могла бути виділена [PERSON] у власність лише за умови перебування цієї земельної ділянки в її користуванні, для обслуговування належного їй будинку. Той факт, що [PERSON] не вжила всіх необхідних заходів щодо оформлення домоволодіння, не ставить під сумнів її право власності на домоволодіння. Отже, [PERSON] , за життя набула, право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, що відведена під обслуговування цього будинку. На час розгляду справи, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщину після [PERSON] прийняла її дочка, як така, що на день відкриття спадщини проживала разом зі спакодавицею, проте за оформленням спадкових прав до нотаріуса не звернулась, що підтверджується з огляду на матеріали спадкової справи до майна [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ч. 3 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З аналізу наведеного в сукупності, суд приходить до переконання, що до спадкової маси, що залишилась після смерті [PERSON] , входить право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, та право власності на земельну ділянку, за цією ж адресою, площею 0,0646 га, кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:75:088:0035. Разом з тим, суд погоджується з нотаріусом, що наявних правовстановлюючих документів на спадкове майно недостатньо, щоб спадкоємці [PERSON] та [PERSON] могли оформити спадкові права в загальному порядку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності. Саме в порядку даної норми і заявлено дійсний позов. Тому, суд на підставі вказаних норм закону, з урахуванням, ст. 1278 ч.1 ЦК України, за якою частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, знаходить за можливе задовольнити позов, тим самим поновити права позивачів. Судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави. Заходів забезпечення позову судом не вживалось.

Outcome: approved