Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог АТ «Акцент Банк» (далі - А-Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 серпня 2016 року в розмірі 78348,41 грн, що виникла станом на 29 квітня 2024 року та складається з заборгованості за кредитом в сумі 45340,81 грн та заборгованості за відсотками в сумі 33007,6 грн, а також просив стягнути судові витрати в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 25 серпня 2016 року [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Однак, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 29 квітня 2014 року виникла заборгованість в загальному розмірі 78348,41 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними витратами по сплаті судового збору. Представник позивача за довіреністю Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, до позову долучив клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи, позов підтримав у повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Згідно акту складеного працівниками суду 07 червня 2024 року, вручити [PERSON] судову повістку, копію позовної заяви та доданих до неї документів неможливо, оскільки вона відсутня за адресою реєстрації місця проживання. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 21.05.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом. 22.05.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 22.05.2024 суд відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 20.06.2024. 20 червня 2024 року суд постановив про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 25 серпня 2016 року АТ «Акцент Банк» та [PERSON] підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами і правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] засвідчила, що вона ознайомилась з умовами цього договору та зобов`язалась їх виконувати. Відповідно до даних довідки АТ «Акцент Банк», [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2014 року, картку № [NUMBER] , строком дії до березня місяця 2022 року, картку № [NUMBER] , строком дії до жовтня місяця 2027 року. З виписки по картці за період з 28 серпня 2016 року по 29 квітня 2024 року слідує, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалась ними. Згідно даних довідки за лімітами, 25 серпня 2016 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 3800 грн, який 27 липня 2017 року збільшено до 14000грн, 19 грудня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 19000 грн., 07 квітня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 24000 грн., 07 листопада 2018 року кредитний ліміт збільшено до 27000 грн., 17 січня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 47000 грн., 29 травня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 45340,81 грн. та 25 серпня 2023 року кредитний ліміт збільшено до 45400 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25 серпня 2016 року слідує, що відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, тому станом на 29 квітня 2024 року за нею рахується заборгованість в сумі 78348,41 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 45340,81 грн та заборгованості за відсотками в сумі 33007,6 грн. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач підписала анкету-заяву, банк надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору, а відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала у зв`язку із чим у Банку виникло право вимоги до останньої щодо повернення всієї суми кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 45340,81 грн та заборгованості за відсотками в сумі 33007,6 грн. Однак, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 25 серпня 2016 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів. Надані позивачем витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», витяг із Тарифів по картці «Універсальна», «Універсальна GOLD», не підписані [PERSON] , при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідач, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Тарифи та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) та від 04 вересня 2019 року (справа №382/1131/18, провадження №61-4057ск19), яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з [PERSON] договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові. Посилання позивача на те, що позичальником підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку додано до матеріалів позову, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цієї Анкети-заяви слідує, що відповідач визнала, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами і правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] засвідчила, що вона ознайомилась з умовами цього договору та зобов`язалась їх виконувати. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 травня 2022 року №393/126/20 дійшов висновку, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, зазначений позивачем паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому доводи позивача про погодження умов кредитного договору шляхом підписання позичальником даного паспорту кредиту є необґрунтованими. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що складає 45340,81 грн. підлягає захисту в судовому порядку. Суд зауважує, що відповідач не оспорила розміру заборгованості за отриманим кредитом та не надала доказів на спростування наявності заборгованості перед банком. За наведених обставин до стягнення підлягає лише заборгованість по кредиту в сумі 45340,81грн. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1786,52 грн (від 57,87% задоволених вимог 45340,81 грн.:78348,41грн.х100%).

Outcome: partial