Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Івановецької сільської ради Мукачівського району про визначення місця проживання малолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.07.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Івановецької сільської ради, актовий запис №05. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.12.2022 року шлюб між між сторонами розірвано. Спільні діти зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою [ADDRESS] , однак у вище вказаному рішенні місце проживання дітей не визначалося. Представниками служби у справах дітей Івановецької ОТГ проведено обстеження умов проживання дітей та встановлено, що для виховання та розвитку зі місцем проживання позивача створено належні умови. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд даної справи без його участі, позов підтримує. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, а відповідно до ч.8 даної статті, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналогічне положення закріплено у ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, де визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім того, ст. 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України, а у відповідності до приписів ч.3 ст. 11 даного Закону, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір міме ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, в свою чергу не надав суду жодних доказів та не довів, що існує спір між ним та відповідачем щодо місця проживання та виховання спільних дітей. Також, як вбачається з матеріалів справи спільні діти сторін проживають разом з своїм батьком, і цей факт ніким не оспорюється, крім того мати та батько не позбавлені батьківських прав, місце проживання дітей батьки можуть узгоджувати між собою. \~На підставі наведеного та

Outcome: dismissed