Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі позивач) просить стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі Відповідач №1) грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 15\~000 грн. та з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі Відповідач №2) грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 15\~000 грн.. Свої вимоги\~позивач мотивував\~тим,\~що Відповідач\~№2\~сплачує йому\~пільги на\~комунальні послуги.\~Виплата цих\~пільг здійснюється\~через відділення відповідача №1. 21.07.2023 його представнику, що діяв за довіреністю, було відмовлено у виплаті коштів з тих причин, що дію довіреності слід продовжити у Відповідача №2. Його представник та він зверталися на гарячі лінії відповідачів однак так і не отримав належного роз`яснення щодо ситуації. З приводу невиплати коштів 05.09.2023 направив відповідачам запити на отримання публічної інформації, щодо ситуації але отримав формальні відписки. Відповідачі порушили його право на отриманні такої інформації та рішенням суду їх дії були визнані протиправними та зобов`язано надати інформацію на звернення. Позивач оскаржив до суду дії відповідачів щодо ненадання відповідей. Відповідним рішенням їх було зобов`язано розглянути його звернення. Зазначені дії відповідачів порушили його права, він був вимушений додатково вжити зусиль для організації свого життя, оскільки вимушений був відмовляти собі в продуктах харчування та інших потребах, щоб оплатити комунальні послуги. Через це позивач вважає, що має право на грошове відшкодування моральної шкоди, розмір якого оцінив по 15\~000 грн. кожним відповідачем. Відповідач №1, Акціонерне товариство «Укрпошта», надав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що на підставі договору №29-1287/377 про закупівлю послуг з виплати та доставки пенсії та грошової допомоги від 30.12.2022, що укладений з відповідачем №2, здійснює виплату пенсії та грошової допомоги. Цим договором встановлено, що послуги надаються згідно «Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку» затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, (далі Порядок № 1279). Згідно Порядку №1279 якщо довіреність оформлено на строк понад один рік одержувач після закінчення кожного року має звернутися до пенсійного фонду для продовження довіреності. Після цього уповноважений орган у відомості навпроти прізвища ставить відповідну відмітку. У відомості позивача такої відмітки не було, а тому не було підстав для виплати коштів представнику. 21.07.2023 представнику позивача було роз`яснено відповідні положення. Дійсно рішенням суду було зобов`язано їх розглянути звернення від 21.07.2023 та від 05.09.2023 й надати відповідь. Таке рішення було виконане та направлені позивачу відповідні листи 04.01.2024 та 11.01.2024. Також повідомив, що позивач отримав свої кошти особисто у листопаді 2023 року. Відповідач №1 вважає, що позивачу маральної шкоди не завдано. Відповідач №2 Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області надав відзив у якому просив відмовити у задоволені позову. Заперечення мотивував тим, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди управлінням Пенсійного фонду. Позивач надав відповідь на відзив у якій вказав, що порушення його прав полягало у порушенні строків розгляду його звернень та запитів про отримання публічної інформації. \~ Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.03.2024 судом прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 22.04.2024 ухвалою суду підготовче провадження було закрито. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, встановив наступне. Позивач, є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» отримує пільги на житлово-комунальні послуги за своїм фактичним місцем проживання та одночасно є отримувачем пенсії, яку виплачує Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (Відповідач №2). Позивач 26.06.2019 видав довіреність на ім`я [PERSON] на представництво з правом отримувати кошти. За заявою позивача виплата належних коштів пільг з оплати за житлово-комунальні послуги мала здійснюватися через поштове відділення Відповідача № 1 № 40035. 21.07.2023 представнику відмовлено у отриманні пільг за липень 2023 року у сумі 699,14 грн. Відмову начальника відділення пошти мотивовано тим, що необхідності подовження дії довіреності у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській обласні. Представник позивача з приводу такої ситуації залишив звернення на «гарячу» лінію AT «Укрпошта» за номером 0800300545. На звернення позивача, Відповідач №2 листом від 09.08.2023 № 1800-0202-8/35132 повідомив, що відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги" від 16.12.2020 №1279, пенсія та грошова допомога може виплачуватись за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначається законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви на виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. Після виплати пенсії, грошової допомоги за довіреністю вперше довіреність на виплату пенсії, грошової допомоги виплачується і зберігається в окремій справі у виплатному об`єкті. Якщо виплата пенсії, грошової допомоги проводиться за довіреністю на вчинення різних правочинів, якою передбачено неодноразове отримання виплат, у виплатному об`єкті зберігається копія такої довіреності. Якщо довіреність оформлена на строк понад один рік, одержувач після закінчення кожного року дії довіреності особисто звертається до відповідного уповноваженого органу із заявою щодо продовження виплати за довіреністю. Через рік дії довіреності уповноважений орган у відомості, списку навпроти прізвища одержувача проставляє відмітку щодо поновлення заяви про виплату пенсії, грошової допомоги за довіреністю. За відсутності відповідної відмітки у відомості, списку виплати пенсії, грошової допомоги за довіреністю, з дати вчинення якої минув один рік і більше, не проводиться. 05.09.2023 поштою позивач направив до Відповідача №1 письмове звернення з приводу причин невиплати коштів представнику. На це звернення Відповідач №1 надав відповідь листом №108.003.-11944-23 від 07.09.2023 У листі повідомлялося, що інформація не належить до публічної однак порушене питання потребує вивчення додаткового. Листом №1853-Л-2023090810388-В від 11.09.2023 також надав відповідь аналогічного змісту з попереднім листом. 11.09.2023 листом за № №1853-Л-2023090810388-В/1 Відповідач №1 позивачу повідомив причини невидачі коштів представнику. Зокрема роз`яснено положення Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку затвердженої постановою Правління ПФУ від 28.04.2009 №14, що зареєстрована МЮ 02.07.2009 за №592/16608. Загалом роз`яснено, щодо виплати коштів представнику по довіреності оформленої на строк понад рік. Так роз`яснено про необхідність після закінчення кожного року звертатися з заявою до пенсійного фонду щодо продовження виплати пенсії за довіреністю. Така відповідь відповідає змісту повідомленої причини відмови в отриманні коштів яка роз`яснена представнику у поштовому відділенні 27.07.2023. Також 05.09.2023 позивач направив Відповідачу №2 звернення у якому просив: надати документи з його особової справи; копію звернення представника від 09.08.2023; повідомити про включення до списків на виплату за липень 2023 року у поштовому відділенні № [NUMBER] та повідомити причини невидачі коштів. 11.09.2023 на зазначене звернення Відповідач №2 направив позивачу листи. Зокрема направив запитувані документи та повідомив, що неотримані кошти за липень, серпень включені до відомостей у вересні 2023 року. У листопаді 2023 року позивач особисто отримав у відділенні пошти № [NUMBER] кошти пільги у сумі 699,14 грн., про що є розписки у відомості. Також суд встановив, що 04.01.2024 листом №999.1.16.002-234-24 Відповідач №1 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 у справі №480/10962/23, за результатами повторного розгляду звернення від 21.07.2023 з урахуванням висновків суду, роз`яснив положення Порядку №1279. Зокрема роз`яснив якщо довіреність оформлено на строк понад один рік одержувач після закінчення кожного року має звернутися до уповноваженого органу для продовження довіреності. Після цього уповноважений орган у відомості навпроти прізвища ставить відповідну відмітку. У разі відсутності такої відмітки у відомості, виплата не проводиться. З виплатних відомостей пільгу грошовій формі №11/18001 від 22.07.2023 та №3/18001 від 22.08.2023 вбачається, що відмітка щодо поновлення заяви про виплату пенсії, грошової допомоги за довіреністю по отримувачу [PERSON] відсутня. 14.02.2024 Сумський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №480/10752/23 за позовом [PERSON] до\~Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції АТ «Укрпошта»,\~Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області\~про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити дії. Рішення набрало законної сили. У вказаній справі позивач оскаржував дії Відповідача №1 по невиплаті коштів представнику по довіреності та вимоги Відповідача №2 по спонуканню його до продовження кожного року дії довіреності для отримання представником належних йому коштів. Цим рішенням суд відмовив у задоволенні позову. Рішення ґрунтувалося на тому, що відмова у виплаті пільг представника позивача у поштовому відділенні 21.07.2023 відповідала «Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279. Поряд з цим на порушення ст.ст. 12, 76 ЦПК України позивач не надав доказів спричинення йому моральної шкоди. Порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду і норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Узагальнюючи зміст наведених норм вбачається, що позивач має довести усі обставини заявленого позову відповідними доказами. Згідно з ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин. Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідачів та заподіянням моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань, тощо). Загалом позивач також не надав доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, існування страждань , їх тривалості тощо. Саме лише твердження позивача про те, що моральна шкода була спричинена йому внаслідок незаконних дій відповідачів щодо ненадання відповідей на запити не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною, а тому слід відмовити у задоволенні позову. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати. Позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідачі про витрати не заявляли. Відтак немає підстав для розподіли витрат.

Outcome: dismissed