Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

У березні 2024 року представник позивача звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з вказаною позовною заявою про стягнення з відповідача на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» заборгованість за договором про надання платної освітньої послуги №124-03з від 27.08.2021 у розмірі 8750,00 грн, пені в розмірі 2140,76 грн, інфляційних відрахувань на заборгованість у сумі 1027,65 грн та 365,28 3% річних. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що наказом від 17 08.2021 № 2393-с [PERSON] з 01.09.2021 був\~зарахований до\~Національного технічногоуніверситету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» студентом 1 курсу заочно, форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 27.08.2021 між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання платної освітньої послуги № 124-03з для здобувача вищої освіти [PERSON] . Відповідно до пункту 1 розділу І Договору предметом останнього є фінансові зобов`язання Відповідача щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу [PERSON] позивачем за Договором про навчання в Університеті № 814 від 27.08.2021. Згідно пункту 2 Договору про навчання в Університеті № 814 від 27.08.2021 позивач зобов`язується здійснити підготовку\~вступника [PERSON] за заочною формою здобуття освіти за спеціальністю 121 Інженерія програмного забезпечення для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавр». Згідно пункту 1 розділу III Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції) 140000,00 грн. Вартість освітньої послуги навчання за 2021-2022 навчальний рік становить 35000,00 грн. (підпункт 2.1 пункту 2 розділу III Договору). Оплату за освітню послугу у 2021-2022 навчальному році відповідачка здійснила в повному обсязі. Згідно пункту 1 розділу III Договору вартість освітньої послуги на кожний наступний рік навчання складається з вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній рік. Згідно наказу від 17.05.2022 № НГФ/51/2022 «Про встановлення вартості навчання на 2022/2023 навчальний рік» вартість навчання на 2022-2023 навчальний рік для здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня громадян України - залишилась без змін за діючими договорами та не підвищувалась на рівень інфляції за 2021 рік. Таким чином, вартість освітньої послуги навчання за 2022-2023 навчальний рік склала 35000,00 грн. У 2022-2023 навчальному році відповідачка повинна була безготівково вносити плату за освітню послугу в розмірі 8750,00 грн щоквартально до 10 вересня, 20 листопада, 10 лютого та 20 квітня. В порушення умов Договору, плату за освітню послугу в розмірі 8750,00 гри., що мала бути здійснена до 10 вересня, Відповідач не вніс. Наказом від 18 листопада 2022 року № 4273-е [PERSON] було відраховано з КПІ ім. Ігоря Сікорського за власним бажанням з 18.11.2022. Таким чином, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем в розмірі 8 750,00 грн. 20.03.2024 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка відзив не подала, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, у якій він просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судові засідання не з`являлася, ухвала про відкриття провадження по справі, позовна заява з додатками, судові повістки, направлені поштовим зв`язком, повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Суд встановив, що 17.08.2021 наказом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 2393-с [PERSON] зараховано з 01.09.2021 студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 121 Інженерія програмного забезпечення для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавр». (а.с. 8-9) 27.08.2021 між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (університет) та [PERSON] (замовник) укладено Договір про надання платної освітньої послуги № 124-03з (далі - Договір), предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу університетом за договором навчання в університеті № 814 від 27.08.2021. (а.с. 10-11) Згідно розділу 3 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції) 140000,00 грн; вартість освітньої послуги за 2021-2022 навчальний рік складає 35000, грн, вартість освітньої послугу за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. Замовник здійснює плату щоквартально (8750 грн) у безготівковій формі до 10 вересня, 20 листопада, 10 лютого та 20 квітня. Розділом 4 Договору встановлено відповідальність сторін, зокрема, у випадку порушення термінів та порядку оплати за надання освітньої послуги (повернення оплати) на суми, які мають бути сплачені (повернуті), нараховується пеня за кожний день затримки оплати (повернення оплати) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Витягом з наказу № 4273-с від 18.11.2022 [PERSON] було відраховано з навчального закладу за власним бажанням. (а.с. 21) Згідно розрахунку заборгованості, борг [PERSON] за надані освітні послуги складає 8750,00 грн. (а.с. 22) 14.11.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №Р/0002.01/0452.01/4512/2023 з проханням сплатити заборгованість. Згідно статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд, враховуючи, що відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума обумовлених угодою коштів підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Розрахунок сум пені, інфляційної складової та 3% позивачем наведено у позовній заяві (а.с. 3-4), нарахування яких судом перевірено. Оскільки відповідачем порушене зобов`язання з оплати освітньої послуги, то сума боргу з урахування індексу інфляції становить 1027,65 грн, 3% річних -365,28 грн, пеня у сумі 2140,76 грн, яка розрахована відповідно до розділу 4 укладеного договору, також підлягають стягненню в примусовому порядку. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оскільки відповідач належним чином та в повному обсязі не здійснюють оплату наданих послуг, позивачем доведено наявність заборгованості відповідача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача заборгованості. Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved