Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

22 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] . Обґрунтовано позов тим, що 04 серпня 2017 року рідний брат позивача - [PERSON] та її мати - [PERSON] уклали з Приватним акціонерним товариством «Чернігівоблбуд», яке на той час було власником кімнати [ADDRESS] , договір найму вказаного житла. 17 листопада 2016 року відповідач уклав договір довічного догляду за [PERSON] та постійно став проживати за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року в справі № 927/862/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд» передати на безкомпенсаційній основі в комунальну власність територіальної громади м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради гуртожиток за адресою: вул. Рокоссовського, 6-а в м. Чернігові. 09 лютого 2022 року позивач разом зі своєю малолітньою дочкою [PERSON] за згодою наймачів вселилися в указану вище кімнату як члени сім`ї. 15 квітня 2024 року мати позивача знялася з реєстрації в спірній кімнаті та зареєструвала своє місце проживання в квартирі [ADDRESS] , яку вона набула у власність. Відповідач у спірній кімнаті жодного дня не проживав, не цікавиться нею, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає. Також, речей відповідача в кімнаті немає, а тому наявні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач через свого представника подав відзив на позов, в якому зазначив, що після укладення договору довічного догляду за [PERSON] він став постійно проживати за адресою: [ADDRESS] , а тому дійсно як на день укладення договору найму житлового приміщення, так і після цього не проживав у кімнаті [ADDRESS] , у зв`язку з чим він визнає факт не проживання його в спірному житлі більше шести місяців. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач у\~судове засідання не з`явився, з використанням засобів поштового зв`язку подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та підтверджує викладені у відзиві обставини і факт не проживання в спірному житлі. Представник третьої особи Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилася, з використанням засобів поштового зв`язку подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04 серпня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Чернігівоблбуд» (наймодавець) та [PERSON] , [PERSON] (наймачі) було укладено договір найму житла, а саме: кімнати № 70 разом із допоміжними приміщеннями (коридор, кладова, санвузол, кухня), що знаходиться в житловій будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Пунктом 6.2. даного договору, зокрема, визначено, що договір вважається продовженим на кожні наступні п?ять років, якщо наймачі або один з них не попередять наймодавця про відмову від продовження договору за місяць до закінчення п?ятирічного строку, встановленого договором. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року в справі № 927/862/20 зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд» передати на безкомпенсаційній основі в комунальну власність територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради гуртожиток за адресою: пр-т Л. Лук`яненка, 6-а, м. Чернігів. Згідно з пунктом 1.7. вказаного договору у разі зміни власника об`єкту найму до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Позивач зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] з 09 лютого 2022 року (а.с. 10). У даній кімнаті, крім позивача, також зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб від 17 квітня 2024 року № 2155, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 10). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~статті 47\~Конституції України\~кожен має\~право на\~житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Окремою категорією\~суб`єктів,\~чиє право\~на житло\~може бути\~визнане втраченим\~за наявності\~тих самих\~підстав,\~що і\~наймача чи\~членів його\~сім`ї,\~є мешканці\~гуртожитку.\~Прийнятий у\~2008\~році Закон\~України «Про\~забезпечення реалізації\~житлових прав\~мешканців гуртожитків»\~запровадив поділ\~гуртожитків на\~дві категорії:\~ті житлові\~приміщення,\~які підлягають\~приватизації,\~та ті,\~які призначені\~для тимчасового\~проживання.\~Оскільки на\~гуртожитки,\~що підлягають\~приватизації,\~поширюється правовий\~режим жилих\~приміщень у\~будинках державного\~і громадського\~житлового фонду,\~то до\~їх мешканців\~у разі\~їх відсутності\~більше шести\~місяців без\~поважних причин\~за позовом\~відповідної особи\~суд може\~застосувати положення Житлового кодексу України, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Так,\~згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~61\~Житлового кодексу\~України користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Нормами частини першої статті 63 Житлового кодексу України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з частиною шостою статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми законодавства, визнання відповідачем позову, а також те, що відповідач більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, беручи до уваги, що поважних причин відсутності відповідача за адресою його реєстрації при розгляді справи не було встановлено, а тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved