Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 січня 2001 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 січня 2001 року уклав\~шлюб з\~відповідачкою, малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалось, шлюбні відносини стали погіршуватись з 2018 року, але з 2022 року фактично припинені, разом не проживають так, як позивач проходить службу в ЗСУ. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не має бажання розривати шлюб у позасудовому порядку, тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 квітня 2024 року ухвалою суду провадження у справі за клопотанням представника відповідачки зупинено та надано сторонам строк для примирення 2 місяці. Ухвалою суду від 24 червня 2024 року провадження у справі відновлено, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, до надання судом часу для примирення подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача також просила розглянути справу у її відсутність про що подавала заяву. В судове засідання відповідач не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причин неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу оскільки відповідач вважає, що шлюб з позивачем не носить формальний характер. Останній раз він розмовляв з відповідачкою в другій половині травня та відповідач разом з позивачем та їх сином їхали кудись разом, з`ясувати позицію відповідача станом на час розгляду справи він не зміг, оскільки відповідач на телефонний дзвінок не відповіла. Суд, вислухав представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 18 січня 2001 року, шлюб зареєстрований виконкомом Мар`ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18 січня 2001 року. Позивач зазначає, що з 2018 року неодноразово пропонував відповідачці розірвати шлюб, останній раз безпосередньо перед зверненням до суду, однак остання відмовлялась. З часу проходження ним військової служби в ЗСУ з 2022 року вони припинили шлюбні відносини, він не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. Пр.відповідача заперечував проти розірвання шлюбу на тих підставах, що після надання сторонам строку для примирення від позивача чи його представника не надходило жодних заяв чи клопотань. Суд виходить\~з того,\~щопозивач особисто звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в якому виклав підстави з яких бажає розірвати укладений шлюб. В позовній заяві зазначив, що на примирення категорично не згідний та до позовної заяви подав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку проходженням служби в ЗСУ, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. За змістом положень ч.1\~ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст.56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що основною засадою шлюбу є його добровільність, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце продовження перебування у такому союзі. Враховуючи також бажання та право одного з подружжя розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене право такої особи та насильно змушено її перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ Судом встановлено, що сторонам не вдалося зберегти сім`ю, сторони не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально,\~поновлення шлюбних відносин неможливе, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved