Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

До суду 28 лютого 2024 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (скорочене найменування ТОВ «ФК «ЄАПБ») про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Z75.00209.006551910 від 23 березня 2020 року в розмірі 17619 грн. 22 коп. та судових витрат (судового збору) у розмірі 3028 грн. 00 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. [PERSON] 23 березня 2020 року уклав із Акціонерним товариством «Ідея Банк» (скорочене найменування АТ «Ідея Банк») кредитний договір № Z75.00209.006551910. \~ \~ \~ \~Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 07 липня 2023 року укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до мов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z75.00209.006551910 від 23 березня 2020 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 17619 грн. 22 коп. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 7 липня 2023 року, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № Z75.00209.006551910 від 23 березня 2020 року у сумі 17619 грн. 22 коп., з яких: 5617 грн. 70 коп. заборгованість за основним боргом; 1428 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками; 10572 грн. 64 коп. заборгованість за комісіями. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 6 березня 2024 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 29). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року відкладено розгляд даної цивільної справи 17 червня 2024 року на 10 год. 00 хв. та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належної якості: копію договору кредиту та страхування від 23.03.2020 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 36). На адресу суду 11 червня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява на виконання ухвали суду від 28 травня 2024 року (а.с. 39-50). Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі (а.с. 2-4). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом особистого отримання судових повісток (а.с. 33, 34, 38), в судове засідання не з`явився, про поважні причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалою суду від 17 червня 2024 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (скорочене найменування ТОВ «ФК «ЄАПБ») є юридичною особою (а.с. 13), 27 грудня 2007 року зареєстроване як фінансова установа відповідно до свідоцтва, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України (а.с. 14), з 23 березня 2017 року має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 15). 23 березня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (скорочене найменування АТ «Ідея Банк»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом, з однієї сторони та [PERSON] з другої сторон и укладений договір кредиту та страхування № Z75.00209.006551910 (далі Договір), відповідно до умов якого [PERSON] отримав простий кредит у сумі 18000 грн., процентна ставка 9,99 % річних, строк кредиту - 24 місяці, дата повернення кредиту 23 березня 2022 року (а.с. 46). Пунктом 1.5 Договору передбачено, що під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО - https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts), за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1, як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими Тарифами Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 1.7 Договору встановлено, що банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 15517,24 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2462,76 грн., згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього Договору. Пунктом 3.3.вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку. Згідно Паспорту споживчого кредиту та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, які підписані [PERSON] загальна вартість кредиту 34180,61 грн., відповідач повинен був сплачувати щомісячно по 1317,00 грн. (а.с.47, 48). Згідно Виписки банку за період з 23.03.2020 року по 07.07.2023 року [PERSON] частково погашав кредит, за період з 23.03.2020 року по 12.12.2022 року, разом з тим із наданим банком розрахунком, сума заборгованості станом на 07 липня 2023 року малася заборгованість в розмірі 17619 грн. 22 коп., з яких: 5617 грн. 70 коп. заборгованість за основним боргом; 1428 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками; 10572 грн. 64 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 41- 44, 45). Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023 від 7 липня 2023 року, відповідно до мов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z75.00209.006551910 від 23 березня 2020 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 9-10). Із Реєстру боржників № 1 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 17619 грн. 22 коп., з яких: 5617 грн. 70 коп. заборгованість за основним боргом; 1428 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками; 10572 грн. 64 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 11). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із частиною третьою статті 1079 ЦК України у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Оскільки відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення запозичених коштів, у відповідача виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт укладання договору № Z75.00209.006551910 від 23 березня 2020 року є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Судм встановлено, що договір № Z75.00209.006551910 від 23 березня 2020 року відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] під час укладення кредитного договору, ознайомився з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, АТ «Ідея Банк» виконало в повному обсязі умови Договору, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 07 липня 2023 року банком нараховано [PERSON] заборгованість в розмірі 17619 грн. 22 коп., з яких: 5617 грн. 70 коп. заборгованість за основним боргом; 1428 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками; 10572 грн. 64 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 45). Саме на таку суму заборгованості ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» за\~договоромфакторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року набуло статусу кредитора по відношенню до відповідача. Враховуючи, що відповідач оплату за Договором здійснив не в повному обсязі, заборгованість за основним боргом в сумі 5617 грн. 70 коп. та заборгованість за відсотками в сумі 1428 грн. 88 коп., підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення плати за обслуговування кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6) частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Приписи частин другої та третьої статті\~6\~і статті\~627 ЦК України\~визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)). Зі змісту укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Договору вбачається, що сторони погодили плату за обслуговування кредитної заборгованості (п.1.5 Договору) в розмірі 486,00 грн. щомісячно, за весь час дії Договору 11664,00 грн. (а.с.47). Суд вважає, що дана умова кредитного договору про таку плату є нікчемною, виходячи з наступного. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша\~статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту\~це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Відповідно до частин 1 та 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року (за касаційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»), зробила правовий висновок, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов Договору, які є нікчемними, а саме нарахована та прострочена плати за обслуговування кредиту в розмірі 10572 грн. 64 коп., не підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «ФК «ЄАПБ» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 9 лютого 2024 року (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1211,20 грн. (7046,58 грн. х 100% :17619,22 грн. = 40% 3028,00 грн. х 40% = 1211,20 грн.). \~ \~ \~ \~Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Outcome: partial