Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з відповідачем спочатку перебувала у фактичних шлюбних відносинах , від яких народився син [PERSON] , [INFO] . 29 січня 2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом сімейного життя між подружжям часто виникали непорозуміння та сварки через різні погляди на життя, сімейні відносини не склалися. На даний час подружні відносини між сторонами припинено, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають. Так як примирення між ними та збереження сім`ї неможливі, позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивачка у відкрите судове засідання не з`явилася, подала заяву , в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі . Відповідач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~суд розглянув\~цивільну справу\~без здійснення\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного запису. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у сторін по справі, від фактичних шлюбних відносин, народився малолітній син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2015 року. ( а.с. 8) 29 січня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 січня 2020 року. (а.с.7) Від вказаного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30 вересня 2020 року. (а.с.9) З матеріалів справи вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність порозуміння між подружжям. На даний час подружні відносини між сторонами припинено, з 08 червня 2023 року разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім`я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, зокрема, на підставі шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно вимог ст.110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Згідно з ч. 2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, протягом строку, наданого ухвалою суду від 26.03.2024 на примирення, сторони не примирилися, стосунки не налагодили, суд дійшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та порушують принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна та визначення місця проживання дітей немає. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджено квитанцією про сплату, який, з урахування вищевикладеного, підлягає стягненню на її користь з відповідача у повному розмірі.

Outcome: approved