Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 січня 1994 року, між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] по довіреності Серії № 2-424, від 28.01.1994р, посвідченої Десятою Одеською державної нотаріальною конторою та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1520, а саме квартири загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., яка складається з однієї кімнати, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.08.1993р. Вищевказаний договір було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу з нерухомістю, реєстраційний номер № 1520 від 31 січня 1994 року. Правочин сторонами виконано у повному обсязі, а саме відповідачем було звільнено квартиру в тому числі зняття з реєстраційного обліку, передано покупцю ключі. [PERSON] , що є матір`ю позивачки, проживала в вказаній квартирі тривалий час, була зареєстрована в ній, сплачувала всі належні комунальні послуги та утримувала квартиру у належному стані. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру. При зверненні позивача до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини, її було відмовлено з тих підстав, що правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1520, а саме квартири [ADDRESS] , укладений відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний номер № 1520 від 31.01.1994 року, що відбувся між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] по довіреності Серії № 2-424, від 28.01.1994р, посвідченої Десятою Одеською державної нотаріальною конторою та [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Артьомова Т.К. надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у їх з позивачем відсутність в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] \~та \~ [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися судом належним чином в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які причини неявки не повідомили, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що 31 січня 1994 року, між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] по довіреності Серії № 2-424, від 28.01.1994р, посвідченої Десятою Одеською державної нотаріальною конторою та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1520, а саме квартири загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., яка складається з однієї кімнати, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.08.1993р. Вищевказаний договір було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу з нерухомістю, реєстраційний номер № 1520 від 31 січня 1994 року. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов - предмету і ціни договору, що слідує з його тексту. Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу. Покупець, свої обов`язки за договором виконав, сплатив вказану в договорі суму відповідачу. Після укладення договору, відповідач виселився з квартири в зазначений договором строк та знявся з реєстраційного обліку. Після підписання договору покупець сплачував всі комунальні послуги, володів та користувався даною квартирою. Згідно свідоцтва\~про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Після \~смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру. Позивач [PERSON] є спадкоємцем усього майна померлої [PERSON] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мартьяновою Т.О. відкрита спадкова справа №16/2024 на майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.47\~ЦК\~УРСР\~в редакції 1963 року, тобто чинного на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Відповідно до ст.209\~ЦК\~України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд доходить висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved