Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач вказала,\~що вона з липня 1989 року перебувала зі своїм чоловіком [PERSON] в зареєстрованому шлюбі по 16.06.1999 року. Проживали вони в с. Серби Ємільчинського району Житомирської області, вона працювала вихователькою в дитячому садочку с. Серби, а чоловік трактористом у колгоспі Прогрес с. Серби. Під час перебування в шлюбі рішенням ради правління агрофірми Прогрес с. Середи Ємільчинського району Житомирської області від 16.11.1992 року її чоловіку [PERSON] було виділено житлову квартиру. Після розірвання шлюбу у 1999 році, чоловік створив нову сім`ю та переїхав у с. Сімаківку, де проживає на даний час. Вона залишилась проживати з дітьми у даній квартирі. З обліку він був знятий 05.05.2000 року. У 2013 році вона звернулась з заявою до Сербівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області щодо отримання дозволу на оформлення права власності на квартиру, у якій вона проживає. Рішенням від 29.04.2013 №26 їй було надано дозвіл на оформлення права власності на вказану квартиру. 17.11.2020 року агрофірма Прогрес с. Середи Ємільчинського району Житомирської області видала їй свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення правління агрофірми Прогрес с. Середи Ємільчинського району Житомирської області від 16.11.1992 року. Маючи вищевказане свідоцтво вона помилково вважала, що це є той документ, який підтверджує право власності на зазначену квартиру. Отримавши роз`яснення фахівця, щодо порядку реєстрації права власності на нерухоме майно, нею було зібрано ряд відсутніх документів для надання їх державному реєстратору. 15.03.2024 року вона подала заява до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ємільчинської селищної ради Житомирської області про вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Рішенням від 19.03.2024 року №72140738 їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з причини того, що не можна набути права власності на житло від 17.11.2020 року виданого товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Прогрес, так як воно не є власником цього майна та уповноваженим органом приватизації державного житлового фонду. З вищенаведеного слідує, що товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Прогрес не мало повноважень на видачу свідоцтво про право власності на житло від 17.11.2020 року так як не є ані власником даного нерухомого майна, ані уповноваженим органом приватизації державного житлового фонду. Вона добросовісно, безперервно та відкрито володіє та користується даною квартирою уже 24 роки. Сплачує комунальні послуги за електроенергію, інтернет та робить ремонти. Вичерпавши всі можливості досудового вирішення питання щодо отримання права власності на належну їй квартиру [ADDRESS] , вона змушена звернутись до суду, оскільки інакше як у судовому порядку вирішити дане питання не можливо. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з?явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову, просила справу розглянути без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] . В підготовче судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . З матеріалів справи вбачається, що згідно погосподарської книги №8, особовий рахунок [NUMBER] за 1991-1995 року в будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка Середівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області №164 від 27.05.2024 року. (а.с. 20). Як слідує з довідки Сербівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області №442 від 16.12.2020 року [PERSON] 05.05.2000 року знятий з реєстрації місця проживання. (а.с. 21). Архівним сектором Ємільчинської РДА Житомирської області 15.12.2020 року за №508 видано архівний витяг із протоколу засідання правління Агрофірми Прогрес с. Серби Ємільчинського району Житомирської області, а саме із протоколу №20 від 16.11.1992 року відповідно до якого: 1. Слухали: Заяву [PERSON] про виділення квартири. Рішили: Виділити квартиру. (а.с. 22). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради Житомирської області №186 від 13.12.2023 року Про внесення змін в адресу квартири [PERSON] , виконавчий комітет селищної ради вирішив внести зміни в адресу об`єкту нерухомого майна квартири, що належить [PERSON] з [ADDRESS] на [ADDRESS] . (а.с. 23). Згідно ксерокопії свідоцтва на право власності на житло, яке видане 17.11.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Прогрес квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] Квартиру передано відповідно протоколу №20 засідання ради агрофірми Прогрес. (а.с. 24). Відповідно до ксерокопії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №72140738 від 19.03.2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Ємільчинської селищної ради [PERSON] відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою, оскільки подані заявником документи не відповідають вимогам встановленим Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державний реєстратор вказала також, що заявник не може набути право власності на квартиру на підставі свідоцтва на право власності на житло від 17.11.2020 року, яке видане ТОВ Агрофірма Прогрес, оскільки воно не є власником цього майна та уповноваженим органом приватизації державного житлового фонду. (а.с. 33). Відповідно до ч.4\~ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~статті 344 ЦК\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344\~ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Із матеріалів справи вбачається, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] відкрито, безперервно та добросовісно ним володіє. Вказану квартиру було передано колишньому чоловіку позивачки [PERSON] на підставі рішення ради правління агрофірми Прогрес, реєстрацію права власності на квартиру агрофірмою проведено не було. Зважаючи на\~доведеність факту\~добросовісності,\~відкритості та\~безперервності володіння\~позивачем протягом\~більш ніж\~20\~років нерухомим\~майном,\~суд вважає\~законними,\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню вимоги\~про визнання\~за [PERSON] права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved