Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 31.01.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, заборонити приватному виконавцю вчиняти будь-які виконавчі дії, не допущення блокування та стягнення на доходи позивача, зняття блокування карткових банківських рахунків та надати можливість користування ними в повному обсязі. Ухвалою суду від 06.02.2024 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 06.02.2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 17.04.2024 року судом витребувані докази у відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16.05.2024 року позивач виклала позов зменшивши обсяг вимог. Ухвалою суду від 20.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25.06.2024 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі в зв`язку з відсутністю електропостачання, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі та третя особа повідомлялись судом належним чином, відзиву на позов, письмові пояснення чи будь-які інші заяви щодо позовних вимог до суду не направили, до судового засідання повторно не з`явились. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за реєстровим №21631 було вчинено виконавчий напис, згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" суму в загальному розмірі 38647,32 грн. В подальшому на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. Позивач стверджує, що вона ніколи не укладала договору позики з ТОВ «Кредит Капітал», про що повідомляла вказану установу і неодноразово просила надати їй договір переуступки чи факторингу, де б була зазначена загальна сума заборгованості 38647,32 грн. на користь ТОВ «Кредит-Капітал». Окрім того приватний нотаріус не переконалась у безспірності боргу та порушила вимоги щодо процедури оформлення та змісту виконавчого напису. Оскільки наявність виконавчого напису порушує права позивача, [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач ТОВ «ФК «Кредит Капітал» правом на подання відзиву не скористалось, до судових засідань представник відповідача повторно не з`явився. Відповідач приватний нотаріус Данич О.Ф. правом на подання відзиву не скористалась, до судових засідань повторно не з`явилася, належним чином посвідчених копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №21631 від 21.04.2011 року, що були витребувані ухвалою суду від 17.04.2024 року, до суду не надала. Третя особа приватний виконавець Качурка В.В. до судового засідання повторно не з`явився, будь-яких заяв щодо розгляду справи суду не надав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 15.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинила виконавчий напис про звернення стягнення з громадянки України, якою є [PERSON] , [INFO] , яка є Боржником за Кредитним договором №010-15528-210411 від 21.04.2011 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2226/К від 15.04.2020 року є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованості за Кредитним договором №010-15528-210411 від 21.04.2011 року. Строк платежу за Кредитним договором №010-15528-210411 від 21.04.2011 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2020 року по 06.04.2021 року. Сума заборгованості становить 37447,55 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 21605,77 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 15841,78 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 38647,32 грн. /а.с.8/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. від 19.08.2022 року відкрито виконавче провадження ВП №69687763 про примусове виконання виконавчого напису № 21631, виданого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у загальному розмірі 38647,32 грн. /а.с.10/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №21631 від 15.06.2021 року, здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., відкрито виконавче провадження ВП №69687763 стосовно боржника [PERSON] . Суд зазначає, що відповідачі на спростування позовних вимог [PERSON] будь-яких доказів не надали, правом на подання відзиву не скористались. При ухваленні рішення суд враховує практику Верховного Суду, викладену в постанові від 06.05.2021 року по справі 320/7932/16-ц, в якій зокрема зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд вважає, що для обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. Також, ухвалюючи рішення по суті спору, суд приймає до уваги позицію, наведену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №21631, таким, що не підлягає виконанню. В уточненій позовній заяві від 16.05.2024 року позивач [PERSON] також просить скасувати арешт банківських рахунків та надати їй можливість користування ними в повному обсязі. Суд зазначає, що вказані вимоги є надмірно заявленими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не доведено наявність будь-яких арештів банківських рахунків в межах вищезазначеного виконавчого провадження. Окрім того, питання щодо скасування арештів, у разі їх накладення в ході примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, можуть бути вирішені шляхом звернення до приватного виконавця після набрання законної сили даним судовим рішенням. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачами відзиву на позов, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та не спростовані стороною відповідача. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial