Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка по справі [PERSON] є мамою неповнолітньої [PERSON] , батьком записаний [PERSON] , згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Неповнолітня [PERSON] проживає біля неї та є ученицею 1 курсу групи ПК-У (36). Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються нею, дитина знаходиться на повному її утриманні. Тобто, мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому вона просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо доньки [PERSON] , стягнути аліменти на її утримання у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення нею повноліття та призначити її піклувальником. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вихованням [PERSON] займається вона, дитина знаходиться на повному її утриманні ще змалечку. Десь із 6 класу вона повністю перейшла до неї проживати. Відповідачка часто вживає алкогольні напої, може навіть піти з дому та не появлятися тижнями. Дитина хоче їсти завжди, але так як мама її не працює, тому не завжди дома є їжа. ЇЇ син є батьком [PERSON] , хоча і не записаний як батько у свідоцтві про народження. Батько у свідоцтві записаний зі слів матері. Точно знає, що [PERSON] її внучка і повністю займається її вихованням та навчанням. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала та не заперечила проти позбавлення її батьківських прав, так як не має роботи та не може забезпечувати свою дитину. Пояснити чому не займається вихованням дочки не змогла. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Стрельчук Л.П. не заперечує проти задоволення позову та пояснила, що дійсно [PERSON] не займається вихованням своєї дочки [PERSON] та вважає за необхідне позбавити її батьківських прав, так як вважає, що задоволення позову повністю буде відповідати інтересам дитини. У присутності представника служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Стрельчук Л.П. неповнолітня [PERSON] , [INFO] пояснила, що не проти того, щоб її маму позбавили батьківських прав, так як остання її вихованням не займається, а все робить бабуся з самого дитинства. Просить задоволити позовні вимоги. Суд, вислухавши учасників справи та неповнолітню [PERSON] , дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, про що 25 липня 2008 року складено відповідний актовий запис №37. (а.с.4) Як вбачається із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька №00041478724 від 20 вересня 2023 року батько дитини [PERSON] .. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. (а.с.6) Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] .. Умови проживання відповідають вимогам, а саме : в будинку чисто, затишно, дитина має власне ліжко, шафу, письмовий стіл, забезпечує дитину усім необхідним для життя та розвитку бабуся [PERSON] (а.с.15) Як вбачається із довідки лікаря Юрченко В.О. лікуванням та вихованням [PERSON] займається [PERSON] , мати участі не приймає.(а.с.10) Згідно характеристики майстра в/н Рискаленко І.Г. та завідуючого Кодимським ТВСВ Бабчука В.А . [PERSON] є ученицею першого курсу групи ПК- 4 (36) ПЦПО Кодимського ТВСВ. За період навчання з 01.09.23 по теперішній час [PERSON] опіковувалась бабуся [PERSON] , привозила документи в приймальну комісію, була присутня на співбесіді, перераховує кошти на харчування, постійно цікавиться успіхами та поведінкою [PERSON] , забирає з гуртожитку на вихідні та свята. З мамою [PERSON] незнайома, жодного разу не приїжджала і не телефонувала, склалося таке враження, що мати [PERSON] не приймає участі у житті і вихованні дитини.(а.с.13) Відповідно до довідки - характеристики виданої Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області [PERSON] народилася у с. Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області, не працює, не заміжня, проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . (а.с.23) Як вбачається із акту обстеження умов проживання по [ADDRESS] встановлено, що умови проживання задовільні, в будинку чисто, продуктами харчування забезпечені, на момент обстеження мати була вдома та видно було на щоці синець. Умови для дитини не створені, відсутнє ліжко, одяг, письмовий стіл, шафа. Зі слів матері дочка проживає із бабусею [PERSON] .. Також зазначили, що мати не проти, щоб її позбавили батьківських прав відносно [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не може забезпечити дитину, так як ніде не працює. (а.с.16) Відповідно до висновку Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 13 лютого 2024 року №39 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Чечельницької селищної ради, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .(а.с.12) Згідно довідки-характеристики виданої Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області № 184 від 27.02.2024 [PERSON] , [INFO] , уродженка селища Чечельник Чечельницького району Вінницької області, зареєстрована по [ADDRESS] , є вдовою та пенсіонеркою. (а.с.25 зворотня сторона) Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою [ADDRESS] до складу сім`ї входять [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] .(а.с.22) Згідно довідки виданої Міністерством внутрішніх справ України [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Чечельник Гайсинського (колишнього Чечельницького) району Вінницької області станом на 26.02.2024 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має, та в розшуку не перебуває. (а.с.25) Відповідно до висновку служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 06.03.2024 №39 про можливість громадянки [PERSON] бути потенційним піклувальником, служба у справах дітей Чечельницької селищної ради вважає, що громадянка [PERSON] , може бути потенційним опікуном, піклувальником.(а.с.18) Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, [PERSON] усунулася від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своєї неповнолітньої доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Отже, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо їх дочки [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Суд вважає, що з метою забезпечення прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON] її слід передати під опіку [PERSON] . Щодо стягнення аліментів з відповідачки, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частин 2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка, відповідно до Закону, повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. За таких підстав, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути 1211 гривень 20 копійок за подачу позову про позбавлення батьківських прав сплаченого нею судового збору. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок за подачу позову про стягнення аліментів відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved