Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У вересні 2023 року заявниця - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , місце народження: селище міського типу Веселиново Миколаївської області, громадянки України (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: [NUMBER] ), разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] в місті Чернівці Чернівецької області померла її мати - [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Нова Одеса, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянка України. [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою вона проживала до кінця січня 2014 року. Після смерті її чоловіка (батька заявниці) - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , мати в лютому 2014 року переїхала до міста Миколаєва і стала проживати (без реєстрації) однією сім`єю разом із заявницею - [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить на праві власності чоловіку заявниці - [PERSON] на підставі договору дарування від 26.04.1993 року. З лютого 2014 року вони з мамою до її смерті постійно та безперервно проживали однією сім`єю, вели спільне домашнє господарство, були пов`язані спільним побутом, в них був спільний бюджет, несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Для сумісного користування заявниця з чоловіком (в тому числі і для матері) купляли предмети домашнього використання, продукти, різне майно: побутову техніку, меблі, будівельні матеріали для ремонту квартири; користувалися спільно майном, брали спільну участь в оплаті комунальних витрат за користування квартирою, [PERSON] піклувалась про [PERSON] . Мати фактично знаходилась у заявниці та її чоловіка на утриманні. За станом здоров`я та в зв`язку з похилим віком [PERSON] потребувала постійного догляду та лікування, вільно пересуватися вона не мала можливості, дуже часто хворіла, періодично проходила стаціонарне та амбулаторне лікування в медичних закладах, заявниця постійно здійснювала лікування та догляд за нею. [PERSON] знаходилась на "Д" обліку в Комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради "ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 7". В березні 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України заявниця, її чоловік та її матір виїхали до міста Чернівці Чернівецької області, де у встановленому законом порядку стали на облік як внутрішньо переміщені особи. В травні 2022 року у зв`язку із зазначеними подіями стан здоров`я матері погіршився та 30.05.2022 року вона померла. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,9119 гектарів, в тому числі пасовищ площею 1,9119 гектарів (кадастровий номер: 4821780300:01:000:0995) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Зеленівської сільської ради (Веселинівської ТГ) Миколаївської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2524186848040, номер запису про право власності: 45450376. [PERSON] заповіту не залишила. [PERSON] , [INFO] , згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем 1 черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Чернівці. 14.09.2023 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко Світлани Василівни із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті вказаного спадкодавця. Але нотаріусом Іваненко С.В. було відмовлено в реєстрації вказаних заяв. Підставою відмови є ті обставини, що [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установленому законом порядку. В роз`ясненні від 14.09.2023 року нотаріус Іваненко С.В. вказує, що згідно ст. 1270 ЦК України законодавством встановлено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини. Однак в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці відповідно до пункту 3 Постанови КМ України за № 164 від 28.02.2022 року. "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану". Нотаріус акцентував увагу на те, що на підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем (померлим) на час відкриття спадщини, вважається таким, що спадщину прийняв, якщо не подав заяву про відмову від спадщини. Іваненко С.В. в роз`ясненні вказує, що спадкодавець помер [INFO] , тобто строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 30.03.2023 року, і факт прийняття спадщини відсутній (проживання разом із спадкодавцем за однією адресою на час смерті спадкодавця), зазначені вимоги передбачені ч. 1 ст. 1269, ст. 1270 ЦК України. З огляду на ці обставини нотаріусом Іваненко Світланою Василівною заявниці було рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на вищевикладене, заявниця [PERSON] просила заяву задовольнити. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких просили розглядати справу без участі їх представника. Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч., ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст., ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. За ст. 1261 ЦК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частини 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, в судовому порядку може бути встановлений факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на день смерті останнього. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема: - актом від 19.09.2023 року про фактичне проживання [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з лютого 2014 року і по день смерті [PERSON] , який було складено за участю мешканців житлового будинку [ADDRESS], посвідченим головою ОСББ Океан-3 міста Миколаєва ; - копією довідки від 22.03.2022 року № 7726-5000493267 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка видана [PERSON] , [INFO] ; - копією довідки від 22.03.2022 року № 7726-5000493400 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відносно [PERSON] ; - копією товарного чека № 862 від 31.05.2022 року про сплату ритуальних послуг [PERSON] на поховання [PERSON] ; - копією Декларації №0000-0Х2Т-Т6НН про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 08.07.2018 року (лікар, який надає первинну медичну допомогу: [PERSON] ; пацієнт [PERSON] , [INFO] ; адреса фактичного проживання [PERSON] : [ADDRESS] ; довірена особа пацієнта: [PERSON] ); - копією договору дарування від 26.04.1993 року, посвідченого державним нотаріусом 5 Миколаївської державної нотаріальної контори Дубровою Т.І., р. № 2-1503, зареєстрованого 03.05.1993 року в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" Миколаївської міської ради за реєстровим № 4762; - копією довідки Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" Миколаївської міської ради № 2-2605 від 11.09.2023 року. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини має для заявника юридичне значення і необхідне для оформлення права на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved