Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , його матері, яка померла [INFO] на території російської федерації у м. Уфа Республіки Башкортостан. В обґрунтування заяви вказав, що його мати [PERSON] була громадянкою України та [INFO] померла на території російської федерації. При цьому, міжнародні договори про правову допомогу між Україною та російською федерацією припинені, а тому заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті своєї матері на підставі документів, виданих органами влади російської федерації. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті [PERSON] та реалізації спадкових прав. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.05.2024 року прийнято до розгляду заяву про встановлення факту смерті особи, відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник 24.06.2024 року подав до суду заяву, в якій вимоги заяви про встановлення факту смерті підтримав, просить розгляд справи провести без його участі. Представник заінтересованої особи 11.06.2024 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, а справу вирішити на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~п.\~8\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що матір`ю заявника [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Пунктом РАЦС при 10 управлінні коменданта радянських військ у НДР (а.с. 5). Згідно паспорта громадянина України [PERSON] , виданого 10.03.2007 року, вона народилася [INFO] в с. Голіцино Нижнє-Ломовський район Пензенської області, її місце проживання з 08.09.2000 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). За частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась. Так, заявником надано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 26.12.2023 року, видане Відділом ЗАЦС Радянського району м. Уфа Державного комітету Республіки Башкоростан у справах юстиції, згідно якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Уфа Республіки Башкортостан. На даному свідоцтві проставлено апостиль (а.с. 7). Згідно п. 8 глави 1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, документи,\~видані компетентними\~органами іноземних\~держав на\~посвідчення актів\~цивільного стану,\~здійснених поза\~межами України\~за законами\~відповідних держав\~щодо громадян\~України,\~іноземців і\~осіб без\~громадянства,\~визнаються дійсними\~в Україні\~за наявності\~легалізації,\~якщо інше\~не передбачено\~міжнародними договорами\~України,\~згода на\~обов`язковість\~яких надана\~Верховною Радою\~України. Пунктом 1 глави 5 розділу III цих Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Частина перша статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, яка була ратифікована Україною та російською федерацією передбачає, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Однак, 01.12.2022 року\~Верховною Радою України прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року».\~Цей Закон передбачає зупинення дії у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 року. Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь щодо будь-яких документів виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення. В той же час, 04.02.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав». Постановою зокрема установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що є підстави в судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] на території російської федерації. Встановлення даного юридичного факту для заявника має юридичне значення, оскільки необхідне йому для реєстрації смерті [PERSON] та реалізації ним спадкових прав після її смерті. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, а тому вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved