Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] , зареєстрували шлюб 03.11.2008 у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 210. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім та проживає разом з батьком. На даний час між нею та відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Причиною розірвання шлюбу є те, що їхнє з відповідачем сімейне життя не склалось через різні характери, різні погляди на сімейне життя та на ведення спільного господарства. Також між нею та відповідачем за час спільного проживання не склались сімейні відносини, які повинні ґрунтуватись на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. Внаслідок цього вони припинили спільне проживання та подружні відносини, і з березня 2023 року проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 03.11.2008 у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 210. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, зазначив, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, однак з його слів саме поведінка позивачки стала причиною припинення між ними сімейних відносин. Також вважає завищеним розмір витрат на правничу допомогу, вказаний у позовній заяві. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 03.11.2008 між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб,\~про що\~цього ж\~числа Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис № 210. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище позивача [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.05.2024 (а.с. 6). В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2024 (а.с. 7). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя, шлюбні відносини припинені вже тривалий час, шлюб існує формально. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо розподілу судових витрат. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, за подання до суду позовної вимоги про розірвання шлюбу, позивачем відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № ПН3079832 від 10.05.2024 (а.с. 3). Тому на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задовленням позову, вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження понесених позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу, стороною позивача до матеріалів справи додано договір про надання правничої допомоги № 38/05/2024 від 08.05.2024, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1068175 від 08.05.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 635 від 08.02.2008, та квитанцію про переказ готівки № ПН3079841 (а.с. 8-12). Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~від 05.07.2012\~№ 5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Цивільний процесуальний\~кодекс України передбачає наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до п.п. 3.2., 3.6 договору про надання правничої допомоги, порядок обчислення адвокатського гонорару: складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань - погодинна оплата. Вартість однієї години 1200,00 грн. Представництво інтересів клієнта в підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, судах, правоохоронних органах і т.д. в межах району здійснення адвокатської діяльності фіксований розмір оплати. Вартість послуги в межах однієї години становить 1000,00 грн. Представництво інтересів клієнта в підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, судах, правоохоронних органах і т.д. за межами району здійснення адвокатської діяльності фіксований розмір оплати. Вартість послуги в межах однієї години становить 2000,00 грн. Сторонами визначено фіксований розмір гонорару в сумі: 4000,00 грн. Згідно квитанції про переказ готівки позивачем сплачено адвокату Романишину Д.М. адвокатські послуги в сумі 4000,00 грн. Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Стороною позивача у позові було заявлено орієнтовну суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5211,20 грн. Таким чином вказаний розмір судових витрат в сумі 5211,20 грн. є фіксованим та погоджений між адвокатом та позивачем. Факт оплати послуг за наданння правничої допомоги підтверджується квитанцією про переказ готівки. Таким чином\~суд вважає,\~що доводи\~сторони позивача\~щодо співмірності\~судових витрат\~на правничу\~допомогу є\~обґрунтованими.\~При цьому\~стороною відповідача\~не надано жодних доказів на доведення неспівмірності витрат на правову допомогу, понесених позивачем. Враховучи викладене, положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вказана сума погоджена позивачем та адвокатом у фіксованому розмірі, відповідає обсягу наданих послуг, часу, витраченого адвокатом на підготовку позову, а також забезпеченням участі представника позивача в судових засіданнях як безпосередньо, так і документально. Висновки суду: Вирішуючи спір, судом встановлено, що сторони разом не проживають протягом часу, який оцінюється тривалим, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально та втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 1211,20 грн. судового збору та 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 5211,20 грн. На підставі\~ст.ст.\~24,\~56,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113\~СК України,\~

Outcome: approved