Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2006 року по 10 грудня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року (справа N? 1701/1988/12). Цим же рішенням визначено місце проживання дитини разом із [PERSON] . Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року (справа N? 1701/1989/12) з відповідача [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2017 року (справа N? 555/1543/17) збільшено розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на мою користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , до 900 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За злісне ухилення від сплати аліментів [PERSON] двічі притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2023 року (справа N? 555/489/23) [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та підданий покаранню у виді громадських робіт на строк 110 годин; вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2024 року (справа N? 555/2334/23) [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та підданий покаранню у виді громадських робіт на строк 120 годин. Незважаючи на прийняті щодо [PERSON] заходи за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання нашої неповнолітньої дитини, [PERSON] аліментів так і не платить та станом на 01 квітня 2024 року має заборгованість сумі 87 089 грн. Відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не допомагає матеріально, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров?ям, вихованням, не відвідує в школі батьківські збори. Матеріальним забезпеченням та утриманням дитини займаюсь я одноособово. По місцю мого проживання створені належні умови життя для дитини. Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків, оскільки про матеріальне благополуччя дитини не дбає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 18 квітня 2024 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився - подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнав повністю . Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2006 року по 10 грудня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року (справа N? 1701/1988/12). Цим же рішенням визначено місце проживання дитини разом із матір"ю- [PERSON] . Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року (справа N? 1701/1989/12) з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2017 року (справа N? 555/1543/17) збільшено розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на мою користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , до 900 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За злісне ухилення від сплати аліментів [PERSON] двічі притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2023 року (справа N? 555/489/23) [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та підданий покаранню у виді громадських робіт на строк 110 годин; вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2024 року (справа N? 555/2334/23) [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та підданий покаранню у виді громадських робіт на строк 120 годин. Незважаючи на прийняті щодо [PERSON] заходи за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання його неповнолітньої дитини, [PERSON] аліментів так і не платить та станом на 01 квітня 2024 року має заборгованість сумі 87 089 гривень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не допомагає матеріально, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров?ям, вихованням, не відвідує в школі батьківські збори. Матеріальним забезпеченням та утриманням дитини займається позивач одноособово. По місцю проживання позивача створені належні умови життя для дитини. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , , затвердженого рішенням виконавчого комітету Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області № 204 від 24.05.2024 року, орган опіки та піклування Березнівської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] [INFO] . Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків, оскільки про матеріальне благополуччя дитини не дбає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім?ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов?язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов?язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. З роз?яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови N? 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. У справі «Мамчур проти України» (заява N? 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв?язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам?ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім?єю, крім випадків, коли сім?я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Outcome: approved