Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження із заявою, у якій вони просили суд розірвати шлюб, укладений ними 04 серпня 2012 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~413. В обґрунтування заяви зазначали, що 04 серпня 2012 року вони уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Із часом між ними почали виникати суперечки та непорозуміння, у результаті чого стосунки між подружжям погіршилися та вони втратили почуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть з липня 2022 року. Вважають, що їхні шлюбні відносини не можуть бути поновлені. На момент подачі цієї заяви вони досягли згоди щодо участі кожного із них у вихованні та утриманні їхньої малолітньої дочки [PERSON] , що підтверджується посвідченим нотаріально укладеним ними 09 березня 2023 року договором між батьками про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, за умовами якого їхня дочка залишиться проживати разом із матір`ю. Будь-які спори щодо спільного майна подружжя між ними відсутні. [PERSON] змінювати прізвище не бажає. Заявник [PERSON] , його представник адвокат Капалкіна І.О. та заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності, заяву підтримують, просили суд заяву задовольнити та розірвати шлюб, укладений заявниками 04 серпня 2012 року. Заінтересована особа у справі Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень проти заяви до суду не подавав. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Суд встановив, що 04 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~413. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. 09 березня 2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., зареєстрований за №\~346. 20 березня 2024 року заявники [PERSON] та [PERSON] як подружжя подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу. 27 березня 2024 року ухвалою суду провадження у даній цивільній справі за заявою подружжя [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Згідно із ч. ч. 1, 2, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно ч. 2 ст. 104, ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У ч. 3 ст. 293 ЦПК України встановлено, що справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються судом у порядку окремого провадження. За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Суд встановив, що заява подружжя [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, станом на час розгляду справи від дня подання ними заяви сплинув один місяць, заява про розірвання шлюбу заявниками не відкликана, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, укладеним між ними 09 березня 2024 року, посвідченим нотаріально письмовим договором подружжям вирішено питання щодо місця проживання їхньої малолітньої дочки [PERSON] , участі кожного із батьків у вихованні та утриманні дитини. Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2018 року у справі №\~569/458/18 зазначив, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, взаємну волю заявників на розірвання шлюбу, врегулювання ними письмовим договором питань щодо участі кожного із них у забезпеченні умов життя дитини, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved