Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від стягнення аліментів та стягнення аліментів. 16.05.2024 суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Так, вступна та резолютивна частина вказаного рішення суду була направлена на електронні адреси учасників процесу, яку останні отримали 20.05.2024, що підтверджується елетронними довідками Дарницького районного суду м. Києва про доставку електронного листа. 21.05.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сініциною О.П. в системі «Електронний суд» сформовано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. Ухвалою суду від 24.05.2024 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами. 27.05.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Мельничук І.В. в системі «Електронний суд» сформовано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких остання вказує, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. є необгрунтованим, неспівмірним зі складністю справи, з витраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг, у зв`язку із чим прохала суд відмовити у задоволені вказаної заяви в повному обсязі. 31.05.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сініциною О.П. в системі «Електронний суд» сформовано письмову відповідь на заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. В судове засідання, яке відбулося 13.06.2024, сторони не з`явились, при цьому, 09.06.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сініциною О.П. в системі «Електронний суд» сформовано клопотання, у якому остання заявлені вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. підтримала та прохала суд задовольнити в повному обсязі, а також вказала здійснювати розгляд справи без її участі та без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, заяву та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Сініциної О.П. про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що попередній розрахунок судових витрат, які вона понесла на правничу (правову) допомогу складає 30 000,00 грн. Докази понесення таких витрат будуть надані до суду в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №8261216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін. Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, провадження № К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/10548/19, провадження № К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, провадження № К/9901/22452/20. У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату. Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106). Окрім того, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, відповідно до якого «критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо». Отже, 10.08.2023 між адвокатом Сініциною О.П. та [PERSON] (надалі - клієнт) було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №10/08/23-ЦП, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання вивчити документи, скласти позов та інші необхідні процесуальні документи та здійснити представництво клієнта у Дарницькому районному суді м. Києва, Приморському районному суді м. Одеси у справі №753/10700/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (п.п. 1.1). Сторони домовились, що розмір адвоката за надання правової допомоги за даним договором є фіксованим та складає 30 000,00 грн., які клієнт сплачує адвокату готівкою в день підписання даного договору (п.п. 3.1). Як було зазначено вище, 12.08.2022 суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, яку представник відповідача отримала 20.05.2024. Того ж дня, між клієнтом [PERSON] та адвокатом Сініциною О.П. було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги №10/08/23-ЦП від 10.08.2023, у якому зазначено перелік наданих послуг, а саме: - вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, консультація; - пошук та аналіз правових висновків, викладених у Постановах Верховного Суду у даній категорії справи; - вивчення позовної заяви, підготовка та складення відзиву на позовну заяву; - вивчення заяви про зміну предмету позову, підготовка та складення відзиву на заяву про зміну предмету позову; - участь представника в судових засіданнях у справі; - підготовка та подання до Дарницького районного суду м. Києва заяви про ухвалення додаткового рішення по справі. Фіксована вартість надання правової допомоги згідно договору від 10.08.2023 складає 30 000,00 грн. Клієнт немає претензій до наданих послуг, відповідно до договору про надання правової допомоги 10/08/23-ЦП від 10.08.2023. Також до заяви додано квитанцію від 10.08.2023 про прийняття адвокатом Сініциною О.П. готівкових коштів від [PERSON] у розмірі 30 000,00 грн. у відповідності до вимог, визначених та погоджених сторонами у п.п. 3.1. договору про надання правничої (правової) допомоги №10/08/23-ЦП. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає, що наведений розмір у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, детальний опис наданих адвокатом Сініциною О.П. послуг, та подані документи, відповідають критерію розумності та є необхідними витратами на професійну правничу допомогу у даній справі. Реальність надання вищевказаних послуг підтверджується наявними у справі матеріалами. Окрім того, суд приймає до уваги доводи представника позивача [PERSON] - адвоката Мельничук І.В., які викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення суду, а саме, що представник відповідача не приймала особистої участі в судових засіданнях. Разом із цим, суд бере до уваги те, що представник відповідача 16.05.2024 через загальну канцелярію Дарницького районного суду м. Києва подала власноручно написану заяву, у якій заявлені позовні вимоги підтримала та прохала суд задовольнити, а також вказала здійснювати розгляд справи без її участі, що в свою чергу свідчить про фактично витрачений нею час в рамках розгляду даної справи. Таким чином, на підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. є співмірними, у зв`язку із чим дана заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved