Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У листопаді 2023 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] нароження є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] при виконанні бойового завдання. В обгрунтування заявлених вимог заявник вказувала на те, що розходження в українських записах в документах завника [PERSON] і прізвища загиблого сина [PERSON] викликає сумніви у [INFO] щодо материнства заявника по відношенню до загиблого солдата [PERSON] , що стало перешкодою у прийнятті документів для виплати одноразової грошової допомоги заявнику. Таким чином, оскільки в досудовому порядку встановити факт родинних відносин між заявником та сином [PERSON] не має можливості, саме тому заявник змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її сином. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2023 відмовлено у відкритті провадження провадження у справі. Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2024 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2023 скасовано та направлено справу для продовження розгляду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.05.2024 відкрито провадження провадження у справі в порядку окремого провадження. 18.06.2024 від представника заявника [PERSON] надійшла заява про виклик свідка. Ухвалою суду від 18.06.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у здоволенні заяви про виклик свідка. У судовому засіданні заявник надала пояснення, в яких заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник заявника у судовому засіданні надала пояснення, вказала що у матеріалах справи наявні всі документи, що підтверджують родинні відносини заявника та її сина, просила задовольнити заяву. Заінтересована особа [INFO] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 18.06.2024 надійшла заява про неможливість явки в судове засідання через великий обсяг навантаження. Заслухавши пояснення заявника та представника завника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 6856, місце смерті Україна, Луганська область, Кремінський район, селище Діброва, видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 квітня 2023 року (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , народився [INFO] , у місті Києві, про що 03 січня 1992 року зроблено запис № 04, батько [PERSON] , мати [PERSON] , місце реєстрації м. Київ, відділ ЗАГС Дарницького РВК від 03 січня 1992 року, серії [NUMBER] (а.с. 13-14). Згідно паспорту громадянина України № [NUMBER] , прізвище заявниці зазначено « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно експертного висновку № 056/508-n/4 від 18 квітня 2023 року, вбачається, що в український записах прізвища [PERSON] / [PERSON] викликане графічним впливом російської форми цього прізвища ( [PERSON]/[PERSON] ) та/або фонетичними коливаннями в вимові голосного [і/и] в ареалі документальної фіксації української форми прізвища. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища [PERSON]/[PERSON] і [PERSON]/[PERSON] є ідентичними. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Отже, з зібраних матеріалів справи суд вважає доведеним факт спорідненості між [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено та прослідковується з матеріалів справи, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З огляду на вищевстановлене, вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Що стосується встановлення факту загибелі сина при виконанні війського обов`язку, то вказаний факт не може бути встановлений в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві, а тому в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial