Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 10 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив: (І) визнати особистою приватною власністю земельну ділянку, площею 0,0348 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0095, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); (ІІ) визнати особистою приватною власністю житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, площею 0,0348 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0095; (ІІІ) визнати особистою приватною власністю земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 5122383000:02:001:1175, що розташована в с. Приморське, Ізмаїльського району Одеської області, з цільовим призначенням: для індивідуального дачного будівництва. (ІV) визнати особистою приватною власністю автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , загальний універсал В, колір чорний. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Під час шлюбу на нього було зареєстровано вищезазначене майно, яке має ознаки спільної сумісної власності подружжя, однак юридично усе набуте майно є його особистою приватною власністю. Спірне майно було набуто за кошти, які належали позивачу особисто, частина з яких була накопичена ним до реєстрації шлюбних відносин з відповідачкою, тобто до 11.11.2014 року, а інша частина коштів була подарована йому батьком [PERSON] . ІІ. Суть зустрічної позовної заяви 2.1. 19 червня 2023 року представник відповідачки [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , яку згодом уточнив, та остаточно просив: (І) визнати право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0348 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0095, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1361141451106; (ІІ) визнати право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці, площею 0,0348 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0095, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1361126551106; (ІІІ) визнати. право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 5122383000:02:001:1175, що розташована в с. Приморське, Ізмаїльського району Одеської області, з цільовим призначенням: для індивідуального дачного будівництва; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 948444251223; (ІV) виділити в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , загальний універсал В, колір чорний. (ІV) cтягнути грошову компенсацію за 1/2 частки вартості автомобілю марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , загальний універсал В, колір чорний, у розмірі 94\~993 гривень 57 копійок. (V) стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 4\~893 гривні 52 копійки. 2.2. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами за період перебування у шлюбі у спільну сумісну власність набуто вищезазначене майно, яке оформлено на позивача за первісним позовом. Майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить кожному з них на праві спільної сумісної власності незалежно від того, на кого з них воно оформлено. Доводи позивача, що спірне майно придбано за його особисті кошти, не відповідають дійсності. Приймаючи до уваги різну вартість спільного майна і неможливість розподілити їх між сторонами в натурі із дотриманням правила рівності їх часток, вважає справедливим та доцільним здійснити його поділ шляхом визнання за кожною зі сторін право власності на 1/2 частку в об`єктах нерухомого майна (дві земельної ділянки та житловий будинок); автомобіль залишити у власності позивача з одночасним стягненням з нього грошової компенсації 1/2 частки його вартості. ІІІ. Процедура та позиції сторін 3.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 10.05.2023 року, справа №946/3223/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 3.2.\~Ухвалою судді\~Ізмаїльського міськрайонного\~суду Одеської\~області від\~15.05.2023\~року відкрито\~провадження у\~справі у\~загальному позовному\~провадженні. 3.3. 06.10.2023 року ухвалою суду\~прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності на майно, що набуте під час шлюбу. 3.4. 09.11.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 3.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися. Позивач за первісним позовом звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність. Додатково у поданій заяві позивач просив відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічної позовної заяви на підставі доводів, викладених у його позові. Також зазначив, що між подружжям досягнуто згоди про виплату певних грошових коштів для утримання малолітньої дитини, яка проживає разом з матір`ю в Румунії. Відповідачка направила представника з належним чином посвідченими повноваженнями. 3.6. У судовому засіданні представник відповідачки заперечував проти задоволення первісного позову та наполягав на задоволенні зустрічного позову. Вважав, що первісний позов ґрунтується на вигаданих доказах, які не відповідають дійсним обставинам справи. Спірне майно придбано за спільно зароблені подружжям кошти за час перебування в шлюбі. 3.7. Під час розгляду справи здійснювалася повна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів. ІV. Релевантні джерела права та акти їх застосування 4.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 4.2. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. 4.3. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 4.4. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, проте один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року (справа №214/6174/15-ц). 4.5. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). 4.6. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. 4.7. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). 4.8. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. 4.9. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 4.10. Згідно з нормами ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 4.11. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. 4.12. Стаття 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. V. Оцінка та висновки суду 5.1. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому 11.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області шлюбі (а.с.18). 5.2. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.17). 5.3. За час шлюбу сторони набули у власність таке майно: земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0095, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 136114451106 (а.с.19-22). житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1361126551106 (а.с.23-26). земельну ділянку площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 5122383000:02:001:1175, що розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, з цільовим призначенням: для індивідуального дачного будівництва, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 948444251223 (а.с.27-32). 5.4. 10.06.2024 року представником відповідачки долучено до матеріалів справи копії звітів про оцінку майна, згідно з якими вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 946\~800 гривень; вартість земельної ділянки площею 0,0348 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0095, що розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 341\~400 гривень; вартість земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 5122383000:02:001:1175, що розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, складає 782\~900 гривень (а.с.199-275). 5.5. Приймаючи до уваги, що спірне майно придбано сторонами під час шлюбу, позивачем не доведено, що воно набуто за кошти, які належали йому особисто, між сторонами відсутній шлюбний договір та будь-яка домовленість про розподіл майна, суд приходить висновку, що первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 5.6. Так, на думку суду, не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги в частині стягнення компенсації 1/2 частки вартості спірного автомобілю, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної вартості майна у судовому засіданні на неодноразові пропозиції надано не було. Крім того, представнику відповідачки неодноразово роз`яснювалося судом наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте оригінал свідоцтва про реєстрацію автомобілю у судовому засіданні надано не було, із клопотанням про витребування доказів на підтвердження права власності спірного автомобілю він не звернувся. Наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на думку суду, не є достатнім доказом на підтвердження права власності на цінне рухоме майно. VІ.\~ Розподіл судових витрат 6.1. Згідно з ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 6.3. Відтак, враховуючи, що у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково, суд вважає, що з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 893 гривні 52 копійки, а також підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 5\~461 гривня 98 копійок за вимоги майнового характеру, згідно з проведеною оцінкою майна (946\~800+341\~400+782\~900)/2*1% - сплачений позивачкою за зустрічною позовною заявою 4 893 гривні 52 копійки).

Outcome: partial