Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

У червні 2024 року заявник звернувся до суду із вище вказаною заявою та просив встановити факт спільного місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] разом з його батьком [PERSON] [INFO] ; встановити факт, що батько [PERSON] , [INFO] , здійснює самостійне виховання та повне фінансове утримання сина без участі матері. В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що під час спільного проживання з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, оскільки фактичні шлюбні відносини та спільне проживання між ним та [PERSON] припинене з листопада 2023 року. Зазначав, що мати хлопчика часто часто виїжджає за кордон в пошуках роботи, а тому син проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні і на даний час він потребує юридичного визначення факту проживання дитини з батьком та перебування його на утриманні, проте в позасудовому порядку встановити такий факт не представляється можливим, а тому звернувся до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, хоча вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, де його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а/с 11). Згідно доданої до матеріалів справи копії нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її виховані від 18.06.2024 року, сторони домовились між собою про те, що їх син буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживатиме разом з ним, а тому суд вважає за можливе зазначити в рішенні суду про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Крім того, ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що син залишається проживати разом з батьком та ним створені всі умови для проживання дитини, він здійснює опіку над дитиною, доглядає та піклується про неї. Наведене також підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 30.05.2024 року №143, характеристикою [PERSON] з міні-садочку «Фламінго». Згідно змісту заяви на даний час заявник потребує юридичного визнання факту перебування на утриманні батька дитини, а тому заява в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved