Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.12.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів. Позовна заява обґрунтована тим, що 27.09.2023 позивач на сайті оголошень «ОLХ», розмістив оголошення про продаж свого майна вартістю 1800 грн, 29.09.2023 невідома особа засобами телефонного зв`язку повідомила про намір придбати товар. Вказував, що близько години спілкувався з невідомою особою, та за її пропозицією переходив за запропонованими посиланнями в мережі Інтернет, вводив номер своєї картки кілька разів. 02.10.2023 виявив списання з карткових рахунків грошових коштів в сумах 100 грн та 12500 грн, після чого звернувся до АТ «Ощадбанк» та заблокував картки. Вважає, що має місце неналежне виконання банком своїх зобов`язань, грошові операції відбулися без його згоди. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на його користь завдану матеріальну шкоду на суму 12600 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.12.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» 02.01.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 13.09.2013 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано договір № 564314 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, на виконання якого позивачу був відкритий поточний рахунок та надана платіжна картка. 22.07.2021 позивачем було підписано заяву про приєднання № 543417/220721 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідач вказував, що 29.09.2023 в період часу з 20:06 по 21:18 через систему дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад24/7» по рахункам позивача відбулися операції з переказу коштів на суму 12500 грн та на суму 100 грн. Вказував, що позивач розголосив дані своєї платіжної карти, зазначені операції були проведені шляхом ідентифікації клієнта, вхід до системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» та операції з переказу грошових коштів здійснені коректно. В задоволенні позовних вимог просив повністю відмовити. Позивачем [PERSON] 05.02.2024 подано відповідь на відзив, вважає, що банком порушено права клієнта. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, які викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши дібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 12.09.2013 між АТ «Ощадбанк» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 564314 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, на виконання умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] (№ [NUMBER] ) у національній валюті України на умовах тарифного пакету «Пенсійний» та надана платіжна картка типу МаstеrСаrd Debit Standart. Також 22.07.2021 позивачем підписано заяву про приєднання №543417/220721 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На виконання договору позивачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та видано банківську платіжну картку. Зазначені обставини не оспорюються сторонами по справі. Отже, між сторонами по справі виникли правовідносини за договором банківського рахунка. Також судом встановлено, що 29.09.2023 в період часу з 20:06 год до 21:18 год через систему дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад24/7» по рахункам позивача віддулися операції з переказу коштів, а саме: по рахунку № [NUMBER] відбулась успішна операція з переказу коштів на суму 12500 грн. на картку № [NUMBER] (738169) емітентом якої є АТ «А-Банк»; по рахунку № [NUMBER] відбулась успішна операція з переказу коштів на суму 100 грн. на картку № [NUMBER] (110694) емітентом якої є Таскомбанк». Звертаючись до суду з даним позовом до відповідача та обираючи спосіб захисту свого права, позивач просить стягнути з АТ «Ощадбанк» суми грошових коштів в розмірі 12600 грн (12500 грн + 100 грн), вказуючи, що не є ініціатором таких перекатів, операції з переказу коштів відбулися з вини працівників банку, отже, йому завдано шкоди на вказану суму. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Дослідженими в справі доказами встановлено, що дійсно 29.09.2023 з карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача [PERSON] відбулися дві операції з переказу грошових коштів на загальну суму 12600 грн, отримувачами яких є [PERSON] та [PERSON] . Також встановлено, що зазначені операції буди ініційовані позивачем [PERSON] через систему дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад24/7», вхід до системи та операції з переказу коштів здійснені коректно, за наявності коду для реєстрації в мобільному додатку, з використанням фінансовий телефону позивача [NUMBER] , та реквізитів облікового запису, які були відомі виключно позивачу, з використанням всіх реквізитів банківської картки, операції підтверджені за допомогою біометричної ідентифікації. Будь-які докази на підтвердження наявності вини банківської установи матеріали справи не містять. Натомість, позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовною заявою зазначив, що дійсно 29.09.2023 тривалий час спілкування з невідомою особою та переходив за запропонованими посиланнями в мережі Інтернет. Також позивач в поданій до суду позовній заяві зазначив, що декілька разів вводив номер своєї банківської картки. Аналогічні пояснення позивачем були надані представнику банківської установи під час спілкування 02.10.2023. Посилання позивача про те, що без його відому було замінено фінансовий номер телефону не заслуговує на увагу. Натомість, як стверджує представник позивача, номер телефону [NUMBER] , який є фінансовим номером, перебував у володінні та розпорядження позивача як станом на 29.09.2023, так і не вибував з його володіння, не втрачався, саме ним позивач користується станом на час вирішення справи по суті. Та обставина, що мобільний за стосунок було встановлено на інший пристрій не свідчить про заміну фінансового номер телефону. В силу норм ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Операції, які були ініційовані позивачем 29.09.2023, відповідач, будучи банківською установою, мав зобов`язання виконати відповідно до норм ст. 1066 ЦК України та не мав повноважень контролювати такі перекази. Будь-які неправомірні дії відповідача не встановлені дослідженими в справі доказами, що виключає відповідальність АТ «Ощадбанк» з відшкодування шкоди. Враховуючи, що відповідачем не порушено вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач прав позивача не порушував, підстави для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування шкоди відсутні. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цілому заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем судовий збір не сплачувався. Суд приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed