Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом вказуючи, що 28.02.2017 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, ведення спільного господарства припинено, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду. Представник позивача просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №290, малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з матір`ю, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно результатів перевірки статусу відстеження поштового відправлення Укрпошти копію ухвали від 01.05.2024 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено особисто 11.05.2024 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню\~із слідуючих підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.02.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №290, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що позивач змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу та бажає надалі іменуватися цим прізвищем, суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] для подальшого проживання з матір`ю, суд зазначає наступне. У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зважаючи на те, що відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, що свідчить про відсутність у нього заперечень щодо позовних вимог, а суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, то суд вважає за можливе залишити малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] для подальшого проживання з матір`ю (позивачем).

Outcome: approved