Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС\~ПОЗИКА" в особі представника [PERSON] \~звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором.\~В обґрунтування позову вказано, що 03 грудня 2021 року, між ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~та [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту №121402-КС-006, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України\~Про електронну комерцію\~і Правил про надання споживчих кредитів ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Згідно договору позичальник отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку строком на 24 тижні, тобто до 20 травня 2022 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом, які є фіксованими у розмірі 1,08106000% за кожен день та комісії за надання кредиту в сумі 3 750 грн..\~\~\~Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 09 січня 2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 74 425,63 грн., з яких: 25 000 грн. - заборгованість за кредитом, 45 675,63 грн. - заборгованість за процентами та 3 750 грн. - заборгованість за комісією. Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 74 425,63 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2 422,00 грн.. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини е явки суду не повідомив, надав суду відзив\~в якому частково визнав позовні вимоги позивача. При вирішенні питання щодо стягнення відсотків, з огляду на необхідність без заперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 12 500 грн., що складає 50 % від суми заборгованості по кредиту. Вважає вимогу про нарахування комісії незаконною та такою що не підлягає задоволенню. Аналіз розрахунку заборгованості свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Крім цього надані копія договору та паспорту споживчого кредиту не містить підпису. Тому, відповідач [PERSON] погоджується на стягнення з нього на користь позивача тіла кредиту в сумі 25 000 грн., та розмір відсотків в сумі 12 500 грн., в іншій частині відмовити. Представником позивача надано суду письмові пояснення, в обґрунтування якого вказав, що відповідач визнаючи у відзиві заборгованість частково, визнав факт укладення договору про надання кредиту та його підписання сторонами. Вищезазначена мінлива правова позиція відповідача є порушенням принципу добросовісної поведінки.\~\~\~До позовної заяви ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~до [PERSON] про стягнення заборгованості був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Вищезазначений розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Твердження відповідача про те, що у кредитному договорі відсутній підпис позичальника, що був накладений одноразовим ідентифікатором "G-1333" не відповідає дійсності. Зазначений оригінал кредитного договору був збережений у первісному та незмінному вигляді. Відсотки по кредитному договору №121402-КС-006 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам договору про надання кредиту та Правилам. Комісія за надання кредиту правомірна та відповідає чинному законодавству. Комісія за надання кредиту вказана в кредитному договорі та в паспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем, свідчить про обізнаність останнього. Представник позивача також вказав, що відповідач [PERSON] чудово знав про порядок укладення кредитного договору, та про всі інші типові умови кредитування у ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА", зокрема щодо порядку нарахування процентів за Кредитним договором та щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки він вже користувався послугами ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~з надання кредиту (попередній кредит був повністю погашений). Просив српаву слухати в його відсутність. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно положень ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03 грудня 2021 року між ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №121402-КС-006, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України\~Про електронну комерцію (а.с.32-34). За умовами вказаного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 25 000 грн., строком на 24 тижні. Також, відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язаний сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,08106000% в день (фіксована ставка), а також комісію за надання кредиту у розмірі 3750,00 грн.. Відповідно до положень п.4 Договору про надання кредиту, у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нарахувати штраф за кожен випадок такого порушення строків сплат на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу визначеного графіком платежів (а.с.32). ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА" 03 грудня 2021 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №121402-КС-006 про надання кредиту (а.с.35-37). В подальшому, 03 грудня 2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №121402-КС-006 про надання кредиту на умовах визначених офертою. ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується інформацією про\~рух коштів(виписку)\~по банківській\~картці № [NUMBER] \~за період\~з 03\~грудня 2021\~року по\~09\~січня 2024\~року,\~надану ПАТ\~КБ"ПРИВАТБАНК" (а.с.135-136). Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості видно, що станом на 09 січня 2024 загальний розмір заборгованості відповідача становить 74 425,63 грн., з яких: 25 000 грн. - заборгованість за кредитом, 45 675,63 грн. - заборгованість за процентами та 3 750 грн. - заборгованість за комісією (а.с.17-27). Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~Про електронну комерцію\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України\~Про електронну комерцію\~відповідно до Закону України\~Про електронний цифровий підпис\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Згідно положень ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] основної суми боргу за вказаним договором, які сам відповідач у своєму відзиві визнав. Так, позивачем, окрім основної суми боргу, заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, яка за твердженням позивача, є сумою заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 45 675,63 грн. Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно встановлених судом обставин справи, за умовами укладеного між ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~та відповідачем [PERSON] договору про надання кредиту №121402-КС-006 від 03 грудня 2021 року, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000 грн., за користування кредитом, а позичальник сплачує кредитодавцю 1,08106000% за кожен день, комісію за надання кредиту в сумі 3 750 грн., кредит надається строком на 24 тижні (до 20 травня 2022 року). Згідно розрахунку заборгованості, останнім днем нарахування процентів за кредитним договором є дата 20 травня 2022 року (а.с.19), таким чином спростовується твердження відповідача, щодо нарахування процентів після кінцевого терміну дії договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~не повернуті, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, те, що позивачем підтверджено факт користування відповідачем кредитними коштами, а також порядок і розмір нарахування відсотків, в свою чергу відповідачем у спростування нарахованих відсотків ніяких розрахунків не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 45 675,63 грн.. Щодо нарахування комісії, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень п.4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Положеннями частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Згідно положень пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Відповідно до положень додатку 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Аналізуючи умови кредитного договору №121402-КС-006 від 03 грудня 2021 року та Правила надання споживчих кредитів ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Тому, враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору щодо обов`язку відповідача сплатити комісію\~саме за надання кредиту\~в сумі 3 750 грн.,\~а не його обслуговування\~є правомірними. А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії у вказаному розмірі також підлягають задоволенню. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду в системі\~Електронний суд, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ\~"БІЗНЕС ПОЗИКА"\~підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved