Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ПОЛОНЕЗ» заборгованість із заробітної плати . В обґрунтування зазначених вимог вказала, що позивачка [PERSON] до 31.12.2023 року обіймала посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ПОЛОНЕЗ». Наказом роботодавця від 31.01.2023 року №5 позивачаку було звільнено з посади головного бухгалтера. Відповідно до ст.ст. 48, 116 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення провести з працівником розрахунок та виплатити всі належні йому суми. Таким чином ТОВ «АУРУМ ПОЛОНЕЗ» повинно було виплатити позивачці 31.12.2023р. усі належні їй суми як заробітної плати так і компенсації за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, яка передбачена наказом про звільнення. Однак відповідачем не виплатив позивачу компенсацію та заборгованість по заробітній платі. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати за період з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року, компенсацію за 20 днів невикористаної щорічної відпустки, компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати також середньомісячну заробітку плату за увесь час затримки розрахунку при звільненні по дату ухвалення рішення суду. Ухвалою Сторожинецького районного суду від 24.04.2024 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та визначено проводити її розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, просила справу розглядати без її участі, підтримала позовні вимоги із зазначених у позові підстав та просила їх повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду у встановлений строк відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 01.03.2023 року по 25.05.202131.12.2023 року позивач працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ПОЛОНЕЗ», що підтверджується копією трудової книжки позивача з відповідною печаткою відповідача, копією наказу ТОВ «АУРУМ ПОЛОНЕЗ» №5 від 31.12.2023 року, копією заяви позивачки про її звільнення від 15.12.2023 року, а також копією Журналу вхідної користпонденції, згідно якого було зареєстровано заяву позивача про звільнення останьої. Згідно ч.1ст.\~43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 24 КЗпП України\~трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1\~ст.81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Таким чином роботодавець зобов`язаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату, а також в день звільнення виплатити працівнику всі належні йому суми. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених доказів, які жодним чином відповідачем не спростовані та протилежні обставини ним не доведені, свідчить про наявність заборгованості роботодавця. Як вбачається з довідки ТОВ «АУРУМ ПОЛОНЕЗ» №4 від 31.12.2023 року розмір середньомісячної заробітної плати позивачки становив 15\~000,00 грн. Оскільки днем звільнення позивачки було 31 грудня 2023 року, згідно вимог ст. 116 КЗпП України\~відповідач був зобов`язаний виплатити належні позивачці суми не пізніше вказаної дати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду Украіми « Про практикузастосування судами законодавства про оплату прані» №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, шо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток та весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - на день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 07.03.2018 року у справі №2-2853/11 (72727577) та від 27.11.2019 року у справі №712/9499/15-ц (86205973). Водночас, відповідачем не виконано обов`язку з виплати позивачці заробітної пати та інших належних їй сум, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У розрахунку компенсації за дні невикористаної відпустки позивачка зазначила, що відповідно до п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористанні дні відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п.3 вищевказаного Порядку при обчиленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору. Оскільки позивачка\~працювала в ТОВ «АУРУМ ПОЛОНЕЗ» у період з 01.03.2023 року по 31.12.2023 року, її заробітна плата за останні 9 місяців, що передували звільненню складає 135\~000 грн. Таким чином, сума належної позивачці компенсації за 20 днів невикористаної щорічної відпустки складає 9\~818,18 грн, згідно з правовими висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 03.02.2021 року у справі №357/1703/18 (94803297). Таким чином, оскільки на день припинення трудового договору з позивачем відповідачем всупереч вимогам\~ст. 116 КЗпП України\~не був проведений остаточний розрахунок при звільненні, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги і в частині стягнення середнього заробітку\~та весь\~період затримки\~розрахунку підлягають задоволенню повністю. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст.430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах проприсудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно достатті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому судовий збір за позовну заяву перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі, відповідно до\~статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~та\~ст. 141 ЦПК України, стягується з відповідача.

Outcome: approved