Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В позові зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.09.1990 року, від якого вони не мають неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя між ним та відповідачем не склалось. Вони не проживають разом біля 3 років, спільного господарства не ведуть, сім`я існує формально. Він неодноразово пропонував відповідачу подати заяву про розірвання шлюбу через відділ ДРАЦС, однак домовленості між ними щодо цього не було досягнуто Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача та унеможливлює примирення між ними. В позові позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, а також не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. З-за таких обставин, враховуючи те, що у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.1990 року виконавчим комітетом Малоглумчанської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 06.02.2024 року Ємільчинським відділом ДРАЦСу Звягельському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Однак, перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved