Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТзОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором надання фінансових послуг. Обґрунтовує тим, що 25.04.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування » (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір фінансових послуг №2111534547304 «Стандартний» в електронні формі. Відповідач заповнив заяву про надання (отримання) коштів на сайті позикодавця шляхом підписання його електронним підписом з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів своєї банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 4 400 грн. Згідно умов Договору строк кредитування 16 днів, граничний строк кредитування згідно п.1.9. договору - 1(один) рік, проценти згідно п.1.4 Договору розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом у розмірах, визначених договором, тип процентної ставки фіксована. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №1-12, яке в свою чергу згідно договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 відступило право вимоги для ТзОВ «Коллект центр», внаслідок чого, останнє набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника [PERSON] . Відповідачка згідно умов договору, зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користуванням, нараховані згідно умов договору, проте, не виконала кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Коллект центр», у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] 44 481 грн. заборгованості за кредитним договором, судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. ІІ.\~Заяви,\~клопотання\~та\~інші процесуальні\~дії\~у\~справі 07.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутність, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка отримада документи від суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй поштового відправлення, проте відзиву не надала і з клопотаннями до суду не зверталася . За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 25.04.2021 ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» (первісний кредитор) та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2111534547304 «Стандартний». Згідно п.1.1.Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму погоджену в заяві-анкеті, що складає 4400 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно умов договору. За п.1.2. Договору строк кредитування 16 днів, згідно п.1.9 граничний строк кредитування 1(один) рік, проценти згідно п.1.4 розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом у розмірах, визначених договором, тип процентної ставки фіксована. [PERSON] заповнила заяву на отримання коштів на сайті позикодавця з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору із зазначенням реквізитів власної банківської картки, а позикодавець на виконання умов договору в подальшому перерахував грошові кошти у розмірі 4,400 грн. на її рахунок. (а.с.6-8).Даний договір укладений на підставі Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний (одноразовим ідентифікатором) [PERSON] та в якому містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо процентних ставок, порядок повернення кредиту, що є свідченням того, що позичальник особисто та свідомо уклав вищезазначений договір (а.с.10-11) [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 4 400 грн. шляхом транзакції грошових коштів 25.04.2021 ТОВ ФК «Вер фор пей» на карту [NUMBER] , що підтверджується довідкою про переказ коштів від 13.03.2024 (а.с.12). 01.12.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого останнє, набувало право вимоги до позичальників ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с.17-22). Пізніше ТзОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги для ТзОВ «Коллект центр» згідно договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, внаслідок чого ТзОВ «Коллект центр» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника [PERSON] (а.с.23-29). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Вердикт капітал» станом на 10.03.2023 (а.с.15) та реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 2111534547304 становить 81\~670, 60грн., з яких: 4400 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 77\~270,60грн. заборгованість за нарахованими відсотками. (а.с.15, 29). Слід зазначити, що ТзОВ «Коллект центр» після набуття права вимоги за договором нарахування процентів не здійснювало. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України\~«Про\~електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.\~526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, новий кредитор - позивач відповідно до\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що 25.04.2021 виникли договірні відносини між сторонами внаслідок підписання договору № 2111534547304 та отримання відповідачем [PERSON] кредиту, за яким зрештою право вимоги перейшло до ТзОВ «Коллект центр». Відповідачка отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тож [PERSON] не виконала обов`язку з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту відповідачем суду не надано. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками по Договору суду наданий розрахунок заборгованості\~\~станом на 01.12.2021 та станом на 10.03.2023, тобто розрахунки здійснені попередніми кредиторами. Суд констатує, що позивачем надані детальні розрахунки заборгованості [PERSON] лише за період з 25.04.2021 до 30.11.2021, здійснені первісним кредитором. А решта інформації не містить даних про процес розрахунку і суд не може перевірити їх відповідність умовам договору. Тому суд приймає як достовірні дані щодо нарахування відсотків за період з 25.04.2021 до 30.11.2021, а за період з 01.12.2021 по 10.03.2023 суду не були надані детальні розрахунки, а відтак в цій частині існування заборгованості недоведено. Отже, вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 28 336 грн, - тобто документально підтверджена заборгованість за відсотками на дату відступлення вимоги. У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. \~ \~ \~ \~ Відповідно ст. 141 ЦПК України\~з відповідача\~підлягає стягненню\~сума судового\~збору пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~що становить\~ 2228,\~47\~грн.\~(32\~736\~грн х3028\~грн/44\~481грн)., а також документально підтверджені\~витрати на правову допомогу в розмірі 13 000грн.

Outcome: partial