Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури начальник Перечинського відділу окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації в Закарпатській області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у сумі 30 570,79 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Ужгородською окружною прокуратурою вивчено питання стану повернення надміру виплачених коштів у вигляді соціальної допомоги сім`ям з дітьми внаслідок приховання чи навмисного подання неправдивих даних про їх дохід і майновий стан та з інших питань. Вивченням матеріалів кримінального провадження №12021078130000020 від 14 квітня 2021 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, встановлено, що така 10 жовтня 2018 року з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, умисно внесла до заяви № 4060 від 10 жовтня 2018 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг» неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, приховавши інформацію про постійне проживання з батьком дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , яку подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період із жовтня 2018 року по березень 2019 року незаконно отримала соціальну допомогу в сумі 7 035,34 грн. Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2021 року у справі №304/573/21, який набрав законної сили 23 червня 2021 року та в апеляційному порядку не оскаржувався, затверджено угоду про визнання винуватості, визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. Поряд з цим, вивченням матеріалів кримінального провадження № 12021071130000083 від 06 травня 2021 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, встановлено, що така 10 травня та 19 листопада 2019 року, 06 серпня та 06 листопада 2020 року з метою незаконного збагачення та знаючи, що не має права на отримання допомоги соціальної допомоги як одинока мати, умисно, повторно подала до Управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації відповідні заяви № 1787 від 10 травня 2019 року, № 3727 від 19 листопада 2019 року, № 1801 від 06 серпня 2020 року та № 2941 від 06 листопада 2020 року, що містила неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, приховавши те, що постійно проживає з батьком дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого за період з липня 2018 року по грудень 2020 року незаконно отримала соціальну допомогу на загальну суму 23 535,45 грн. Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2021 року у справі №304/656/21, який набрав законної сили 20 липня 2021 року та в апеляційному порядку не оскаржувався,\~ затверджено угоду про визнання винуватості обвинувачену [PERSON] визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, а також на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік. Згідно з інформацією Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації завдана вказаними кримінальними правопорушеннями шкода в розмірі 30570,79 грн, встановленими вироками Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2021 року у справі № 304/573/21 та від 17 червня 2021 року у справі №304/656/21, на даний час засудженою не відшкодована. Звертає увагу на те, що збитки, які з вини [PERSON] , заподіяні державні, негативно впливають на фінансування інших бюджетних програм, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі соціального забезпечення, пов`язаних з ними державних гарантій. Оскільки цивільні позови у даних кримінальних провадженнях не заявлялися, а в добровільному порядку [PERSON] завдану шкоду не відшкодувала, тому просить позов задовольнити. У судове засідання прокурор [PERSON] не з`явився, подав заяву, у якій просив у зв`язку з відсутністю на момент розгляду цивільної справи електропостачання у приміщенні суду, цивільний позов розглянути без його участі та задовольнити таку у повному обсязі. Представник Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області Путінцева О.В. у судове засідання також не з`явилася, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подала заяву про проведення розгляду справи без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, вирішення справи по суті позовних вимог залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2021 року, що набрав законної сили 23 червня 2021 року, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 20 травня 2021 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури Бернаром Василем Васильовичем та обвинуваченою [PERSON] . [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн (а. с. 19-21). Вказаним вироком встановлено, що 10 жовтня 2018 року обвинувачена [PERSON] з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, умисно внесла до заяви № 4060 від 10 жовтня 2018 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг» неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, приховавши інформацію про постійне проживання з батьком дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , яку подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період із жовтня 2018 року по березень 2019 року незаконно отримала соціальну допомогу в сумі 7 035,34 грн, чим спричинила державі збитки на вказану суму. Також суд встановив, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2021 року, що набрав законної сили 20 липня 2021 року, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 17 червня 2021 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури Бернаром Василем Васильовичем та обвинуваченою [PERSON] . [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, а також на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено її від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а. с. 22-24).\~ Вказаним вироком встановлено, що 10 травня та 19 листопада 2019 року, 06 серпня та 06 листопада 2020 року обвинувачена [PERSON] з метою незаконного збагачення та знаючи, що не має права на отримання допомоги соціальної допомоги як одинока мати, умисно, повторно подала до Управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації відповідні заяви № 1787 від 10 травня 2019 року, № 3727 від 19 листопада 2019 року, № 1801 від 06 серпня 2020 року та № 2941 від 06 листопада 2020 року, що містила неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, приховавши те, що постійно проживає з батьком дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого за період з липня 2018 року по грудень 2020 року незаконно отримала соціальну допомогу на загальну суму 23 535,45 грн, чим спричинила державі збитки на вказану суму. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З повідомлення Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області від 26 лютого 2024 року № 259/01-27 вбачається, що цивільні позови у вказаних кримінальних провадженнях не заявлялися, а в добровільному порядку [PERSON] завдану шкоду на загальну суму 30 570,79 грн не відшкодовувала (а. с. 17). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 06 березня 2023 року у справі справа № 341/2087/13 (провадження № 61-11395св21). Також частинами першою та другою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Відповідно до пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою Кабінет Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] у завданні майнової шкоди унаслідок незаконного отримання соціальної допомоги встановлена вироками суду, які набрали законної сили і нею не оскаржувалися, така шкода відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнала до початку розгляду справи по суті, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач у сумі 1 514 грн (3 028 грн - 50%), підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved