Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

15 вересня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 17 січня 2023 року о 12 годині 35 хвилин з вини відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом «Renault Magnum» д.н.з. [NUMBER] за напівпричепом «Krone» д.н.з. [NUMBER] , в районі е/о №105 на вул. Малиновського в м. Дніпро сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено керований позивачем автомобіль «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із лімітом відповідальності страховика за майнову шкоду в розмірі 160000 гривень, а тому 11 квітня 2023 року представник позивача поштовим зв`язком направив відповідачу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП, а також необхідний пакет документів для виплати страхового відшкодування. Однак у встановлений законом строк відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування не виплатив, вказавши на неподання представником позивача оригіналу довіреності, із чим позивач не згоден, оскільки закон передбачає можливість подання і копії довіреності. За таких обставин позивач через свого представника звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В., яким 02 травня 2023 року складено висновок №0405/23, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин склала 59932,98 гривень. За викладених обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» вартість несплаченого страхового відшкодування в розмірі 56732,98 гривень, судовий збір, витрати на послуги експерта в розмірі 2120 гривень, а з відповідача [PERSON] франшизу в розмірі 3200 гривень. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у цивільній справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року провадження у цивільній справі поновлено. В останнє судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» до суду надійшов відзив, в якому представник просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що цим відповідачем було направлено свого представника для огляду пошкодженого в ДТП авто, яким керував позивач, за результатами чого складено звіт про вартість матеріального збитку, відповідно до якого розмір збитку становить 35439,16 гривень, а страхову суму визначено шляхом зменшення вказаної суми збитку на ПДВ та розмірі франшизи. Однак страхове відшкодування не сплачено, оскільки позивачем не надано дотепер всього необхідного пакету документів. Прослався представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на відсутність у позивача підстав для самостійного обрання експерта з огляду на зміст п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача у своїй відповіді на відзив просила суд задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на хибність тверджень відповідача у відзиві, вказала на помилковість звіту оцінювача, покладеного в основу визначення суми страхового відшкодування ТДВ «СК «Альфа-Гарант», відсутність протоколу огляду транспортного засобу, зазначила, що оцінювач, який складав для вказаного відповідача звіт, не оглядав особисто автомобіль «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] , а тому звіт є неналежним доказом. Крім того, представник позивача відзначила, що стороною позивача було подано весь необхідний пакет документів, оскільки закон передбачає можливість подання документів і у копіях, а також не передбачає обов`язку надання копії паспорту та РНОКПП у спірних правовідносинах сторін. Відзначила представник позивача і того, що страховик не направляв свого представника на місце ДТП для огляду пошкодженого авто потерпілого, а отже у позивача були підстави для залучення власного експерта. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд даної цивільної справи за наведеної явки учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2023 року мала місце ДТП. Відповідач [PERSON] у вказаний день о 12 годині 35 хвилин, керуючи транспортним засобом «Renault Magnum» д.н.з. [NUMBER] за напівпричепом «Krone» д.н.з. [NUMBER] , рухався в м. Дніпро по вул. Малиновського, де в районі електроопори №105 в порушення вимог п.10.2 Правил дорожнього руху при виїзді на проїжджу частину з прилеглої території не дав дорогу автомобілю «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, який рухався по проїжджій частині, внаслідок чого сталося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина [PERSON] в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 28 лютого 2023 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина [PERSON] у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копія постанов суду наявна в матеріалах цивільної справи. На момент вищевказаної ДТП і до теперішнього часу автомобіль «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В свою чергу, позивач в момент ДТП керував зазначеним автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та зазначеного реєстраційного документа на цей транспортний засіб, тим самим виступаючи правомірним володільцем цього транспортного засобу. Копія посвідчення водія позивача наявна в матеріалах справи. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія транспортного засобу «Renault Magnum» д.н.з. [NUMBER] , яким в момент вищевказаної ДТП був відповідач [PERSON] , на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АТ №002821103). Забезпеченим транспортним засобом є «Renault Magnum» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копією відповідної довідки. Зі змісту останньої вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 160000 гривень, розмір франшизи 3200 гривень. 11 квітня 2023 року позивач через представника звернувся до відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок позивача, до яких долучено пакет документів, включаючи копію нотаріальної довіреності на представництво інтересів власника автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] , необхідний для виконання страховиком його обов`язку з виплати страхового відшкодування. Однак, відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» дотепер не виплатило страхового відшкодування. Викладені обставини підтверджуються копіями зазначених документів, а факт невиплати страхового відшкодування встановлений судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України зі змісту заяв сторін по суті спору. В той же час, відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №ЦВ/23/0324 від 20 червня 2023 року, складеного на замовлення відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП без ПДВ становить 31790,3 гривень. Копія звіту наявна в матеріалах справи. Відповідно ж до проведеної на замовлення позивача товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного КТЗ, оформленої висновком експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року, слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин становить 59932,98 гривень (без урахування складової ПДВ). Вартість проведення зазначеної автотоварознавчої експертизи становила 2120 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією відповідного висновку експерта з додатками, копією квитанції. В досудовому порядку вирішити питання щодо доплати страхового відшкодування у відповідності до даних наведеного вище висновку експерта сторонам не вдалось, про що свідчать наявні в матеріалах цивільної справи копії письмових скарг, запитів на відповідей на них. Докази проведення та сплати позивачем/власником вартості відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] в матеріалах справи відсутні. Згідно висновку експерта №4184-23, складеного за результатами проведеної за ухвалою суду у даній справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, від 05 березня 2024 року, встановлено наступні фактичні дані: ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] в стані до ДТП від 17 січня 2023 року становить 143137,5 гривень (за вихідними даними висновку експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року) та 148637,5 гривень (за вихідними даними Звіту №ЦВ/23/0324 від 20 червня 2023 року); вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 17 січня 2023 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та ПДВ становить 64389,66 гривень, а без ПДВ 59837,06 гривень (за вихідними даними висновку експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року) та 54417,9 гривень і 50594,75 гривень (за вихідними даними Звіту №ЦВ/23/0324 від 20 червня 2023 року); ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] в стані після ДТП від 17 січня 2023 року становить 78747,84 гривень (за вихідними даними висновку експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року) та 94219,6 гривень (за вихідними даними Звіту №ЦВ/23/0324 від 20 червня 2023 року). Відтак, з наведених сум вбачається, що авто, яким керував позивач, в будь-якому разі не може вважатись фізично знищеним у відповідності до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПК України, постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109 (далі постанова правління НБУ №109), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.2.2 Правил власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Нормами ст.ст.395, 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно (зокрема, право володіння), має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. В свою чергу ст.386 ч.3 ЦК України, яка входить до глави 29 вказаного кодифікованого нормативно-правового акту, передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва\~ поліса. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Підпунктом 1 п.1 постанови правління НБУ №109 встановлено розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, окрім іншого: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Нормою ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Статтею 193 ПК України визначено, що розмір ставки податку на додану вартість становить 20%. Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а"\~пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц. Вирішуючи правомірність пред`явлення позовних вимог саме позивачем, який не є власником пошкодженого в ДТП автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] , суд керувався тим, що поняття потерпіла особа у правовідносинах з відшкодування шкоди внаслідок ДТП слід тлумачити більш широко. Так, ст.395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до ст.396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст.396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з ст.1187 ч.2 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху. Відтак, якщо певна особа під час ДТП керувала транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на цей транспортний засіб, тим самим виступаючи правомірним володільцем транспортного засобу, якому під час вказаної ДТП з вини іншої особи завдано механічних пошкоджень, то згадана особа (володілець) має право на відшкодування завданої їй шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту цього транспортного засобу, що, в свою чергу, надає їй статусу потерпілого. Викладена правова позиція суду повністю відповідає правовій позиції, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17, постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі №344/10730/15-ц, від 06 червня 2018 року по справі №747/390/17, від 07 листопада 2018 року по справі №200/21325/15-ц, від 17 жовтня 2019 року по справі №300/193/17, від 09 грудня 2020 року по справі №599/784/19, а також у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14. Таким чином, оскільки позивач правомірно володів автомобілем «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] в момент ДТП від 17 січня 2023 року з огляду на наведене вище, маючи право керування таким автомобілем, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені позовні вимоги про стягнення саме на його користь невиплаченого страхового відшкодування. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19. Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі №523/17998/17. У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є неналежним доказом у справі (п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №752/16797/14-ц). Стосовно спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 17 січня 2023 року, яка сталася з вини водія автомобіля «Renault Magnum» д.н.з. [NUMBER] за напівпричепом «Krone» д.н.з. [NUMBER] відповідача [PERSON] , і внаслідок якої останнім завдано володільцю автомобіля «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] , яким є позивач, майнової шкоди у вигляді пошкодження цього авто. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Magnum» д.н.з. [NUMBER] перед третіми особами на час ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із лімітом відповідальності (страховою сумою) даного страховика в розмірі 160000 гривень за шкоду, завдану майну, франшиза 3200 гривень. При цьому такий страховик свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування не виконав дотепер. При цьому страховиком все ж здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі складеного на його замовлення Звіту №ЦВ/23/0324 від 20 червня 2023 року. Не погодившись як із невиплатою страхового відшкодування, так і в подальшому із наведеним розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із даним позовом, в основу своїх позовних вимог за яким поклав складений на його замовлення висновок експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року. Приймаючи до уваги, що звіт оцінювача та висновок експерта містять різні суми вартості відновлювального ремонту керованого позивачем авто, судом за клопотаннями сторін було призначено у справі відповідну судову експертизу задля визначення розміру завданої позивачу майнової шкоди, а відтак і суми страхового відшкодування, яке мало бути сплачено відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача. Однак враховуючи, що звіт оцінювача та висновок експерта містять і різні вихідні дані (перелік пошкоджень), за наслідками проведеної вже судової експертизи також було визначено дві різні суми відновлювального ремонту. З метою належного вирішення спору сторін, суду необхідно визначитись, які вихідні дані, що зазначені у протоколах огляду транспортного засобу позивача, долучених до звіту або висновку експерта, мають бути прийняті судом до уваги, а вже на підставі них той з двох варіантів вартості відновлювального ремонту, що визначений експертом за наслідками проведеної ним на підставі ухвали суду відповідної судової експертизи. Вирішуючи поставлене вище питання, суд вважає за можливе прийняти до уваги та ґрунтувати своє рішення на підставі вихідних даних, зазначених у висновку експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року, складеного на замовлення позивача, а не у звіті оцінювача. Таке рішення суду зумовлене тим, що Звіт №ЦВ/23/0324 від 20 червня 2023 року складено без огляду безпосередньо оцінювачем пошкодженого транспортного засобу. При цьому, сам звіт в порушення вимог п.56 Національного стандарту №1 не містить пояснень щодо неможливості особистого огляду оцінювачем пошкодженого авто позивача та необхідність використання протоколу огляду, складеного іншою особою. Натомість, висновок експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року, складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу, який було складено тим же експертом, що проводив саме експертне дослідження на замовлення позивача. Відтак, саме вихідні дані у висновку експерта, на відміну від вихідних даних у звіті оцінювача, сприймаються судом як достовірні та обґрунтовані, як так, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку. Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти до уваги та ґрунтувати своє рішення у справі на результатах висновку експерта №4184-23 судової експертизи, проведеної на підставі ухвали суду у цій справі, та лише в частині вихідних даних висновку експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року. За таких обставин розмір страхового відшкодування, який мав бути сплачений відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивачу, має дорівнювати вартості відновлювального ремонту авто «ЗАЗ Sens» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин, за вирахуванням ПДВ та франшизи: 59837,06 гривень 3200 гривень = 56637,06 гривень. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення суми страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення означеної суми коштів з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача замість заявлених 56732,98 гривень. В свою чергу, з огляду на встановлені судом фактичні обставини спірних правовідносин сторін в контексті наведених норм законодавства та обов`язкових для врахування правових позицій судів касаційної інстанції, правомірними, обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] розміру франшизи, яка страховиком не відшкодовується, а тому покладається на винуватця ДТП. При цьому не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача вартості проведення на замовлення позивача в позасудовому порядку висновку експерта №0405/23 від 02 травня 2023 року, оскільки визначені вказаним висновком експерта суми не покладені в основу результату розгляду справи, а тому витрати зі складення такого висновку не можуть бути оцінені судом як необхідні для захисту прав позивача в рамках даної цивільної справи. Решту обґрунтувань позовних вимог суд оцінює критично та не приймає до уваги як такі, що не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи, суперечать наведеним вище висновкам та правовій позиції суду. З тих же підстав суд критично оцінює та не приймає до уваги заперечення сторони відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» проти задоволення позову, навіть часткового. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 139, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи та види судових витрат, понесені позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а також з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача витрат, пов`язаних із проведенням призначеної судом транспортно-товарознавчої експертизи також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial