Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у березні 2024 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] ; визначити місце проживання [PERSON] [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за його місцем проживання у [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у шлюбі в сторін народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.06.2023. З моменту припинення сімейних відносин між сторонами відсутня згода щодо визначення місця проживання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає та виявляє усвідомлене бажання проживати з батьком. У той же час, молодша дочка [PERSON] [INFO] проживає проживає разом з матір`ю у [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] є спроможним забезпечити дочку усім необхідним, піклується про стан здоров`я дитини та її розвиток. Дитина відвідує школу, завжди приходить до школи охайна та доглянута. Про утримання дітей, батьки домовились таким чином, що кожен з них утримує ту дитину, яка з ним проживає. Разом з цим, якщо у когось з батьків виникає бажання та матеріальна можливість у здійсненні додаткових витрат на дітей або, якщо є необхідність у додаткових витратах, то вони допомагають один одному та не обмежені у наданні такої допомоги. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.03.2024 справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 33-34). Ухвалою судді від 25.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 36). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 27.03.2024 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче засідання (а.с. 45-46). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 78). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, 24.05.2024 представником подано заяву про слухання справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 62). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 20.06.2024 представник третьої особи у листі просила слухати справу без присутності представника Служби (а.с. 27). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 05.06.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва (а.с. 9-10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-002038343 [PERSON] , [INFO] станом на 15.01.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 13). Згідно довідок вих. №7-ВК від 16.01.2024 та №00000000012 від 16.01.2024 [PERSON] працює в ПТК ТОВ «Агромат» на посаді менеджера з навчання та розвитку персоналу з 11.04.2023 по теперішній час з окладом 17000 грн./міс. (а.с. 20, 28). Як вбачається з довідок №492991 від 14.03.2024 та №302 від 14.03.2024 [PERSON] , [INFO] за медичною допомогою не звертався, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 21, 29). Відповідно до висновку психолога вих. №Ф-210224 від 21.02.2024 за результатами проведеного психологічного дослідження щодо психоемоціного стану неповнолітньої [PERSON] , [INFO] зазначено, що Найбільший емоційний зв?язок [PERSON] має з сестрами. Матір є важливою фігурою для [PERSON] , [PERSON] сумує за нею. Батько виступає для [PERSON] в ролі надійного дорослого, який забезпечує її базові потреби у безпеці та прийнятті, надає відчуття щастя та безпеки. На момент обстеження більшу прихильність [PERSON] висловлює до батька, і бажає проживати з ним (а.с. 24-26). Згідно характеристики №01-42/03 від 16.01.2024 виданої СЗШ №162, [PERSON] зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, школу без поважних причин не пропускає, систематично виконує домашні завдання. Дитина проживає разом з батьком, який підтримує постійний зв?язок з класним керівником, відвідує батьківські збори. Батько приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню доньки (а.с. 23). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.05.2024 за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, в приміщенні чисто, охайно, є всі необхідні меблі та побутова техніка. Дитина забезпечена спальним місцем, місцем для навчання, є багато іграшок та книжок (а.с. 76). Як вбачається з висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , через застосунок вайбер громадянка [PERSON]. повідомила до ССДС, що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком, громадянином [PERSON] . Святошинська РДА в місті Києві як ООП вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, громадянином [PERSON] (а.с. 73-75). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що дитина повинна проживати разом з батьком з метою захисту прав та інтересів. Суд вважає, що встановлення саме такого порядку проживання буде повністю відповідати інтересам дитини, а також не буде порушувати права батьків щодо виховання та спілкування з дитиною. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту самостійного виховання, слід зауважити, що [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] , [INFO] не позбавлена батьківських прав, відсутні докази, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення в частині позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище. V. Розподіл судових витрат відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 605 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial