Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

ТОВ « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 491010251 від 29 серпня 2019 року в розмірі 166 994,31 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Свій позов мотивує тим, що 17 травня 2021 року між ПАТ « Альфа\~- Банк» та ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ « Альфа\~- Банк» відступило ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором №491010251 від 29 серпня 2019 року укладеним між ПАТ « Альфа - Банк» та [PERSON] 18 травня 2021 року між ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» та ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги 18-05/2021 відповідно до якого ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором №491010251 від 29 серпня 2019 року укладеним між ПАТ « Альфа - Банк» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги ТОВ « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в тому числі і за кредитним договором №491010251 від 29 серпня 2019 року укладеним між ПАТ « Альфа - Банк» та [PERSON] 29 серпня 2019 року між АТ « Альфа - Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту у сумі 71 477,50 грн., згідно якого позичальник зобов`язався повернути суму в строк до 30 серпня 2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,9 %. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі , проте відповідачем кошти за користування кредитними коштами не сплачуються у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом на 28 вересня 2023 року становить 166\~994,31 грн., який складається із: заборгованості за тілом кредиту - 68\~483,44 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 78\~971,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками, з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості 19\~539,16 грн. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2023 року, позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] , про стягнення заборгованості , прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено\~підготовче судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 лютого 2024 року, закрито підготовче засідання за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] та справу призначено до розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечив проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції. \~Відзиву на позов не надала, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно оферти на укладення угоди про надання кредиту№491010251 від29 серпня 2019 року, [PERSON] було запропоновано укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ « Альфа Банк». Умови споживчого кредиту: кредит готівкою в сумі 71\~477,50 грн., процентна ставка річних 39,9 %, строк кредиту 90 днів. Крім того, [PERSON] 29 серпня 2019 було підписано анкету-заяву про акцепт АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ « Альфа Банк» та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови . Отримання відповідачем відповідно до зазначеного вище договору грошових коштів підтверджується меморіальним ордером №3506997 від 30 серпня 2019 року, згідно якого 30 серпня 2019 року було здійснено переказ коштів в сумі 71477,50 грн . на рахунок отримувача [PERSON] , призначення платежу надання кредиту кредитним договором №491010251 від 29 серпня 2019 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 17 травня 2021 року між АТ « Альфа Банк» та ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу №2, відповідно умов якого АТ « Альфа Банк» відступило ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №491010251від 29 серпня 2019 року, що укладений АТ «\~Альфа \~Банк» та боржником [PERSON] , що підтверджується Додатком 1-1 до даного договору . У свою чергу, ТОВ « ФК « ФЛЕКСІС» відповідно до Договору факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року відступило ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №491010251від 29 серпня 2019 року, що укладений між АТ «\~Альфа \~Банк» та [PERSON] , що підтверджується Додатком 1-1 до даного договору \~ \~ \~ \~Відповідно до договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №491010251від 29 серпня 2019 року, що укладений між АТ «\~Альфа \~Банк» та [PERSON] , що підтверджується реєстром боржників до даного договору. Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за договором про банківське обслуговування фізичних осіб №491010251від 29 серпня 2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Як вбачається із наданих розрахунків заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 166\~994,31 грн., яка станом на 28 вересня 2023 року складається із: заборгованості за тілом кредиту - 68\~483,44 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 78\~971,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками, з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості 19\~539,16 грн. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Таким чином, оскільки за Договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеному між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», останнє набуло майнові права вимоги до боржника [PERSON] за договором №491010251 від 29 серпня 2019 року, суд дійшов висновку про задоволення позову в даній частині. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з наступного. При звернені до суду ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було сплачено 2 684 грн. судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 25 000 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 02 січня 2023 року, був укладений Договір про надання правової допомоги №02-01/2023. До позову додано копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс»; копію заявки на надання юридичної допомоги №3 від 28 липня 2023 року, про погодження наданих правових (юридичних) послуг на суму 25 000 грн.; копію витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги на суму 15 000 грн. Також до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № 383040002 від 04 серпня 2023 року, згідно якого від імені ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на рахунок отримувача АО «Лігал Ассістанс» була проведена оплата, призначення платежу: оплата згідно договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02 січня 2023 року. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

Outcome: partial