Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

26 квітня 2024 року представник заявника адвокат Шелудько Л.Г. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавицею [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою : [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. За життя спадкодавець заповіту не складала, спадкова справа не заводилась. Спадкоємцями за законом першої черги є її діти - [PERSON] та [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] . Після погіршення фізичного стану матері, заявниця [PERSON] забрала її до свого будинку за адресою: [ADDRESS] . В 2024 році [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з цим, заявник змушена звернутися до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник заявника подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити вимоги заяви. Представник заінтересованої особи Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заінтересована особа [PERSON] також не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, натомість направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Даною заяву підтвердив факт проживання матері [PERSON] разом з [PERSON] , а тому вимоги заявниці визнав. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 січня 2011 року виконкомом Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 грудня 1969 року Кіловською сільською радою Бориспільського району Київської області; та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 22 жовтня 1977 року Животівською сільською радою Іллінецького району Вінницької області; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 25 липня 1989 року Відділом ЗАГСу райвиконкомом м. Бориспіль Київської області та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 12 травня 1990 року Головурівською сільською радою Бориспільського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт за життя не склала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0200844 виданим 14 липня 1997 року Бориспільською державною адміністрацією. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76991879 виданої 17 травня 2024 року Другою бориспільською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 06 березня 2024 року державний нотаріус Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипка С., на усне звернення [PERSON] повідомила, що для того щоб подати заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , слід звернутися до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини або надати документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов висновку, що знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавицею [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою : [ADDRESS] . Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт постійного проживання із спадкодавцем і зазначені обставини перешкоджають оформити спадщину після смерті [PERSON] , оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові встановлення витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при зверненні до суду із заявою про встановлення факту судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони. Зважаючи на вказане та

Outcome: approved