Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належало наступне майно: земельна ділянка площею 1,2687 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:07:000:0126), розташована на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,7765 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:08:000:0078), розташована на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/2 частка земельної ділянки площею 0,6178 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:07:000:0125), розташованої на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/2 частка земельної ділянки площею 0,3587 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:08:000:0077), розташованої на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] , однак при здійсненні актового запису про народження позивачки органом, який здійснював такий запис, було допущено помилку, внаслідок якої позивачку записано як [PERSON] замість [PERSON] . В той же час довідкою №295 від 18.03.2024р., виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , це одна і та ж особа. Зазначає, що спадщину, яка відкрилась [INFO] після смерті спадкодавця [PERSON] , прийняла спадкоємець першої черги спадкування за законом її дочка [PERSON] , факт прийняття нею спадщини стверджується її постійним проживанням спільно зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті. Стверджує, що після смерті спадкодавця [PERSON] , з метою оформлення своїх спадкових справ позивачка [PERSON] зверталася до нотаріуса, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право на зазначені вище земельні ділянки, така позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Крім того, через ряд допущених помилок в її (позивачки) особистих документах, їй роз`яснено про необхідність звернення до суду за захистом своїх прав. З огляду на наведене, просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - це одна і та ж сама особа, а також визнати за позивачкою [PERSON] право на зазначені вище земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правничої (правової) допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи, в якому вказав, що сторона відповідача не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просить розглядати дану справу без участі їх представника. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/34; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.05.2024р. №77051298, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] [INFO] , за життя заповіт не складався, а також копію спадкової справи №30/2023, що заведена після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, представник третьої особи подав клопотання про розгляд даної справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович в судове засідання не з`явився, проте надіслав копії сторінок спадкової справи №108/2016, що заведена після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, нотаріус Яксманицький Р.С. подав клопотання про розгляд даної справи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань по справі, однак до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, будь-яких клопотань на адресу суду не скеровував. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення юридичного факту повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Стороною позивача надано суду ряд письмових доказів, якими підтверджується той факт, що [PERSON] , [INFO] , відомості про яку як дитину вказані у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 04.09.2023р. за №00041249985, та [PERSON] , [INFO] , відомості про яку зазначені у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 25.07.1964р., - одна і та ж сама особа. Так, з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого сільрадою с.Стоянці Городоцького району Львівської області 25.07.1964р., слідує, що [PERSON] народилась [INFO] у с.Мистичі Городоцького району Львівської області, її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . З відомостей, що містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 04.09.2023р. за №00041249985, вбачається, що 13.03.2010р. реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області у Державному реєстрі актів цивільного стану здійснено реєстрацію актового запису про народження, складеного 09.07.1964 р. за №32 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилась у с.Мистичі Мостиського району Львівської області, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Довідкою, виданою 18.03.2024р. виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області за №295 підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , це одна і та сама особа. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00044187984, сформованого 22.03.2024р., слідує, що 25.02.1984р. у виконавчому комітеті Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області здійснено запис акта про укладення шлюбу за №1 між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». В подальшому, на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області №2-13 від 11.06.1991р. даний шлюб було розірвано, про що 10.07.1991р. складено відповідний запис за №31. З копії паспорта позивачки по справі [PERSON] відомо, що така народилась [INFO] в с.Мистичі Мостиського району Львівської області. Отже, суд приходить до висновку, що наведені вище письмові докази (документи) підтверджують ті обставини, що [PERSON] , [INFO] , відомості про яку як дитину вказані у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 04.09.2023р. за №00041249985, та [PERSON] , [INFO] , відомості про яку зазначені у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 25.07.1964р., - одна і та ж сама особа. Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як дає позивачці підстави для реалізації своїх прав на оформлення спадщини, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку площею 1,2687 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:07:000:0126), розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на земельну ділянку площею 0,7765 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:08:000:0078), розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,6178 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:07:000:0125), розташованої на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,3587 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622486600:08:000:0077), розташованої на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Факт належності спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна підтверджено копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №584547 від 18.07.2011р.; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №584548 від 18.07.2011р.; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №53426468 від 17.02.2016р., сформованою приватним нотаріусом Яксманицьким Р.С.; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №53419336 від 17.02.2016р., сформованою приватним нотаріусом Яксманицьким Р.С. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.05.2024р. №77051298. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Матеріалами справи, зокрема копією спадкової справи №30/2023, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] , підтверджено, що зазначену спадщину прийняла спадкоємець першої черги спадкування за законом дочка спадкодавця [PERSON] позивачка [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом, а саме [PERSON] у встановленому законом порядку відмовився від прийняття даної спадщини, що підтверджується його письмовою заявою, наявною у матеріалах спадкової справи №30/2023. Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, [PERSON] (позивачка) вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері - спадкодавця [PERSON] . Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, успадкувала саме її дочка (позивачка) [PERSON] . В той же час, через наявність розбіжностей у деяких актах цивільного стану, відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне майно, позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються зазначеними вище та дослідженими судом письмовими доказами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне їм майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на зазначені земельні ділянки; право на спірні земельні ділянки було посвідчене відповідними правовстановлюючими документами, в тому числі Державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, оригінали яких втрачено, - суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] (матері позивачки), яка померла [INFO] .

Outcome: approved