Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» суму заборгованості за кредитним договором № 3507563 від 04.03.2023 року в розмірі 127 920,00 грн, з яких: 15 600,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 112 320,00 грн - сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3507563 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «про електронну комерцію». За цим договором відповідач отримав позику у розмірі 15600,00 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу поповнення карти зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,04 % від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2. та 1.4.1. Договору). Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: сума боргу * ставку відсотків * кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору нараховані відсотки, які відповідачем не були погашені. Крім того у відповідності до п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Станом на 01.12.2023 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, відтак наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3507563 від 04.03.2023 року. В подальшому, 10.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передала право вимоги за договором № 3507563 від 04.03.2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу № 10112023 від 10 листопада 2023 року, відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023 року. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024 року, суддя Черкаського районного суду Тептюк Є.П., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений для розгляду судової справи № 707/547/24. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаського району Черкаської області від 04.03.2024 року відкрито провадження у вказаній вище справі та вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 22.04.2024 року відповідачем [PERSON] подано заяву до Черкаського районного суду Черкаської області про перегляд кредитної заборгованості. 22.04.2024 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області постановлено ухвалу про витребування доказів. 16.05.2024 року від представника ТОВ «УМ Факторинг» - адвоката Попова В.Г. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, просить задовольнити позовні заяви в повному обсязі. 16.05.2024 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області винесено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. 24.06.2024 року у судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково, з мотивів, що викладені в заяві останньої, саме не заперечувала щодо задоволення позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 15\~600,00 грн. Встановлені судом обставини: 04.03.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3507563 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 15\~600,00 грн. Пунктом 1.3. Договору визначено, що строк кредиту 360 днів. Відповідно до п. 1.4.1 сторони погодили, що стандартна процентна ставка становить 2 % на день та застосовується у межах строку кредиту, що зазначений у п. 1.3. Договору. Такий договір підписано електронним підписом. Для здійснення підпису [PERSON] був направлений на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор [NUMBER] , у повідомлення, та відповідно відповідач ввів цей пароль у ITCчим підтвердив акцептування договору. Тобто підписання договору №3507563 про надання споживчого кредиту від 04.03.2023 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими відповідач ознайомився перед підписанням договору та отриманням кредиту. 10.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передала право вимоги за договором № 3507563 від 04.03.2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу № 10112023 від 10 листопада 2023 року, відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023 року. Згідно п.п.2.1 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п.4.1 Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. За п. 4.2. всі суми, що наводяться в Реєстрі прав вимог, зазначаються в Національній валюті України гривні, станом на дату підписання Сторонами такого Реєстру прав вимог. Стороною позивача надано копію договору № 3507563 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в якому зазначений неповний номер картки на який були перераховані кошти, що не дає можливості суду встановити кому саме належить дана картка. Відтак, судом було витребувано у ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», яка має відповідний дозвіл на перерахування коштів та на підставі договору№210222-1 від 21.02.2022 з ТОВ «Лінеура Україна», дані щодо повного номеру картки отримувача кредитних коштів та належність її відповідачу. З відповіді вбачається, що ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» перерахувало 15\~600,00 грн на картку № [NUMBER] та відповідно до наданої інформації АБ «Укргазбанк» чітко вбачається, що 04.03.2023 об 16 годині 14 хвилин здійснено переказ у сумі 15 600,00 грн. на рахунок власником якого є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , тобто факт отримання коштів [PERSON] підтверджується наявними доказами. Щодо розрахунку заборгованості то суд встановив сума кредиту- 15\~600,00 грн. термін кредиту 360 днів, процентна ставка - 2% вдень, тобто 15\~600 грн*2%*360 днів= 112\~320 грн- заборгованість за відсотками, загальна заборгованість за кредитним договором тіло кредиту та заборгованість за відсотками складає 127\~920 грн. Відповідач отримала кредитні кошти та не повернула своєчасно суму кредиту та не сплатила нараховані відсотки. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст.\~509\~ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст.\~631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1\~статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050\~ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83,\~174,\~191\~ЦПК України та не надала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Ст. 24, ст.129 Конституції України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи зі змісту ч.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. Щодо пояснень відповідача на рахунок того, що немає можливості сплатити борг, тому що проживає з громадянським чоловіком, який часто хворіє та є інвалідом і багато коштів витрачають на лікування, суд не бере до уваги, тому що громадянський чоловік немає відношення до кредитної заборгованості відповідача. Також, слід зазначити наступне, згідно умов кредитного договору вбачається, що розмір відсотків за користування кредитом становить 2 % за день, тобто відповідач була обізнана з умовами отримання кредитних коштів, проте будучи обізнаною та усвідомлюючи його зміст погодилася з запропонованими умовами надання кредитних коштів та підписала кредитний договір. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1) ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц: «На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду наступні документи: - копію договору про надання юридичних послуг від 01 грудня 2023 року № 15/12/2023; - копію акта приймання-передачі наданих послуг № 47 обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023; - копію платіжної інструкції № 599 від 12 грудня 2023 року; Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті\~137, частина восьма статті\~141 ЦПК України). Відповідачем клопотання про невідповідність понесених витрат, зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялось. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідно до вимог ч.8 ст.\~142\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду». Згідно платіжного доручення № 102 від 29 січня 2024 року, позивачем при зверненні до Черкаського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved