Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути на його користь: - з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNH4KS87221324 від 20.12.2005 року у розмірі 19886,96 грн; - солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNH4KS87221324 від 20.12.2005 року у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS87221324 від 20.12.2005 року [PERSON] 20.12.2005 року отримав кредит у розмірі 2912,76 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також за договором поруки від 01.09.2010, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова», зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою у розмірі 10000 грн. Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання за договором, надав відповідачці кредитні кошти. Водночас [PERSON] взяті на себе зобов`язання по Кредитному договору № DNH4KS87221324 від 20.12.2005 року виконала неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 04.04.2014 року має заборгованість 29886,96 грн., яка складається з наступного: - 2243,36 грн. - заборгованість за кредитом; - 9182,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 16561,51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1399,38 грн. - штраф (процентна складова). Заочним рішенням суду від 11.12.2014 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 26.06.2023 заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, а заочне рішення скасовано. Під час розгляду справи у загальному порядку відповідач відзив на позовну заяву не подав, однак у заяві про перегляд заочного рішення просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що кредитним договором не передбачено сплату процентів за користування кредитом, пені, штрафу. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд розглянув справу за наявними матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2005 року шляхом підписання Заяви позичальника № DNH4KS87221324 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав клієнту в кредит грошові кошти у розмірі 2912,76 грн, а позичальник зобов`язався їх повернути у строк до 19.12.2008 року зі сплатою процентів у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Також встановлено, що у разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць із розрахованих сум непогашеної заборгованості за кредитом. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 2912,76 грн. Зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів за договором відповідач не виконала, що відображено у розрахунку заборгованості. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти на підставі кредитного договору, які відображені в розрахунку заборгованості, в яких зазначається про користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредиту. Доказів повернення тіла кредиту позивачем не надано. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 2243,36 грн. Окрім стягнення тіла кредиту, позивач просив стягнути також з відповідача заборгованість за процентами. Судом встановлено\~та вбачається\~із матеріалів\~справи,\~що у\~кредитному договорі\~визначено проценту\~ставку у\~розмірі 2,09\~%\~на місяць\~та 6%\~на місяцьу разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами у розмірі 25,08% річних та 72% річних. При цьому, суд враховує, що кредитний договір між сторонами є строковим до 19.12.2008 року. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин суд вважає, що оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 19.12.2008 року позивач не мав права нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами. Суд вважає, оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося, то вимога банку про стягнення з відповідача заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 20.12.2008 до 04.04.2014 не підлягає задоволенню за необґрунтованістю. У зв`язку з викладеним на підставі доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, судом здійснено перерахунок заборгованості [PERSON] за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування, та встановлено, що розмір заборгованості за процентами за період з 20.12.2005 до 19.12.2008 року складає 1258,24 грн. Також пред`являючи вимоги про стягнення кредиту та процентів, банк стягнути з відповідача пеню та штрафи. До позовної заяви позивачем додано Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), якими встановлено порядок нарахування пені та штрафів. При цьому, вказані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не підписані відповідачем, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови надання споживчого кредиту фізичним особам розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови про розмір і порядок нарахування пені та штрафних санкцій. Суд вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови надання споживчого кредиту фізичним особам неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.12.2005 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У кредитному договорі, підписаному відповідачем, не передбачена відповідальність за порушення умов договору, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення пені та штрафів. У зв`язку з викладеним безпідставними є позовні вимоги про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 16561,51 грн, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн, та штрафу (процентна складова) у розмірі 1399,38 грн. При цьому як вбачається з розрахунку заборгованості від 04.04.2014 банком всупереч умовам договору стягнуто з [PERSON] в рахунок погашення пені грошові кошти у розмірі 7023,05 грн. У зв`язку з відсутністю підстав для стягнення з позичальника на користь банку пені у розмірі 7023,05 грн, суд вважає за доцільне зарахувати списані та отримані банком кошти у розмірі 7023,05 грн в рахунок заборгованості за тілом кредиту та за проценти за користування кредитом. Враховуючи встановлені в судовому засіданні розмір заборгованості за тілом кредиту (2243,36 грн), за проценти за користування кредитом (1258,24 грн), а також суму грошових коштів списану банком з [PERSON] у розмірі 7023,05 грн, яка перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту та за проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з повною сплатою відповідачем боргу за кредитним зобов`язанням. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для вирішення питання про стягнення судового збору.

Outcome: dismissed