Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

В провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості у розмірі 13 207,00 грн і судових витрат та зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" про визнання положень п. 1- п.3 розділу ІV Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту та договору у формі Заявки № 1635981 від 01.10.207 р. між ТОВ «АІА Фінанс Груп" та [PERSON] недійсними. Вимоги первісного позову обґрунтовані тим, що 01.10.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено Договір про надання кредиту № 1635981 від 01.10.2017 р. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 31.05.2017 р. та акцептована відповідачем 01.10.2017 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача. Позивач за первісним позовом вказав, що умови кредитування відповідача вказані в Заявці і є наступними: строк кредиту, днів - 27; сума кредиту, грн - 4000; сума процентів, грн - 1188; до сплати всього, грн - 5188. Грошові кошти у розмірі 4000 грн. перераховані на рахунок відповідача 01.10.2017 р., про що свідчить платіжне доручення № 5049 від 01.10.2017 р. Термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за Договором - до 28.10.2017 р. Однак, відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Натомість відповідач скористався послугою, щодо продовження строку користування кредитом, детальний розрахунок про що позивач надає до позову. Позивач за первісним позовом також зазначив, що у випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник має право укласти з Кредитором угоду про відтермінування повернення кредиту за умови сплати Комісії за відтермінування строку повернення Кредиту (далі - Комісія). Розмір комісії, в залежності від строку відтермінування повернення кредиту та суми кредиту розраховується відповідно до правил, вказаних в розділі ІV Оферти "Угода про відтермінування повернення кредиту". Угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу: "(ІПН ПОЗИЧАЛЬНИКА) Заявка (НОМЕР ЗАЯВКИ). Оплата Комісії за відтермінування строку повернення Кредиту на (СТРОК ВІДТЕРМІНУВАННЯ) днів. З умовами Угоди згоден." З урахуванням усіх платежів відповідача, зазначених в розрахунку, останнім днем оплати є 29.01.2019 р. Станом на дату складання цієї позовної заяви, прострочення відповідача з повернення кредиту становить 156 днів. З урахуванням наведеного станом на 17.07.2019 р. заборгованість відповідача не погашена і становить 13 207,00 грн., з них: сума кредиту - 2653,00 грн.; сума процентів - 10140,00 грн.; пеня - 330,00 грн.; інфляційні втрати - 84,00 грн. Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) [PERSON] у зустрічній позовній заяві зазначила, що посилання позивача за первинним позовом на підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора на підставі ЗУ «Про електронну комерцію» є недоречним. Вказала, що ніколи не мала Електронного цифрового підпису та не підписувала ним оспорюваний договір. Звертала увагу суду на те, що надана позивачем за первісним позовом «Заявка №1635981», яка на думку позивача за первісним позовом і є кредитним договором, не містить одноразового ідентифікатора. Вважала, що код «*******» який складається тільки з зірочок, і не містить жодного елементу алфавіту та цифр не відповідає вимогам до одноразового ідентифікатора та не міг слугувати підтвердженням підписання нею електронного договору. У неї відсутні відомості, що гроші кредитодавцем їй передавались, а отже вважала, що договір не може вважатись укладеним. Вказала, що надане позивачем за первинним позовом в якості доказу факту переказу коштів «Платіжне доручення» не відповідає вимогам до первинних документів, не є первинним документом, а отже не може бути визнано належним та допустимим доказом проведення операції з перерахунку коштів. Зазначила, що в позовній заяві позивач за первинним позовом зазначає, що умови договору містяться в Оферті. Однак, відповідач вказану Пропозицію (Оферту) не підписувала, з нею не ознайомлювалась, а отже і не погоджувалась з викладеними в ній умовами. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] також посилалася на розпорядження Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1177 від 20.06.2019р., яким встановлено, що TOB «АІА Фінанс Груп» не дотримано порядку укладення електронного договору і відповідно договір є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Зокрема зазначена оферта не містить істотних умов договору, а вчинення акцепту ТОВ "АІА Фінанс Груп" пропозиції Клієнта шляхом перерахування коштів відповідно до абзацу 4 частини 6 статті 11 Закону, не свідчить про підписання ТОВ "АІА Фінанс Груп" договору одним із способів визначених статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на це вважала, що посилання позивача за первинним позовом на Пропозицію (Оферту) не є доречним. Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 07.08.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 16.05.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Корабельного районного суду міста Миколаєва у відставку, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" до [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" про визнання положень Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту та договору у формі Заявки недійсним було передано в провадження судді Чернявської Я.А. Ухвалою судді Чернявської Я.А. від 16.05.2023 р. дана цивільна справа була прийнята до свого провадження та призначено по справі судове засідання. В судове засідання представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним) не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи у відсутності представника, вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив суд відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час були повідомлені своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься відзив відповідача за первісним позовом на позовну заяву, в якому остання позов ТОВ «АІА Фінанс Груп» не визнала, а також заява про розгляд справи у її відсутності, вимоги зустрічного позову підтримала повністю. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи вказані обставини, приймаючи до уваги те, що сторони скористалися своїми правами на подачу відзиву, заперечень та клопотань, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 01.10.2017 р. між ТОВ "АІА Фінанс Груп" та [PERSON] укладений договір надання позики у виді заявки № 1635981 про отримання у позику кредитних коштів в сумі 4 000,00 грн., строком повернення кредиту 27 днів, процентною ставкою у розмірі 1,1 % від суми кредиту в день, реальною річною процентною ставкою за кредитом - 402%, очікуваною сукупною вартістю кредиту (проценти) - 1 188,00 грн. та загальною сумою до повернення (проценти і кредит) - 5 188,00 грн. На вказаній заявці міститься позначка про підписання вказаної заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором 01.10.2017 р. « [PERSON] ». До заявки № 1635981 позивач надав Реєстр SMS-повідомлень за номером: [NUMBER] за період з 01.10.2017 р. по 04.07.2019 р., де вказує про відправку клієнту [PERSON] 01.10.2017 р. о 10 год. 37 хв. Текстового повідомлення - пропозиції: «для підтвердження згоди з умовами договору, введіть код *******». Всі інші текстові повідомлення містять інформацію про успішне продовження кредиту на 7 днів та нагадування про необхідність погашення отриманого кредиту. Як доказ на обґрунтування виконання своїх зобов`язань перед [PERSON] позивач за первісним позовом надав суду копію платіжного доручення № 5049 від 01.10.2017 р. на суму 4 000,00 грн. в призначенні платежу якого міститься інформація про перерахування коштів: «[NUMBER] ІПН [NUMBER] [PERSON] Выплата денежных средств по договру кредита № [NUMBER] от 01.10.2017 Без НДС» (Т. 1 а.с. 40). Позивач за первісним позовом також надав суду Реєстр платежів клієнта станом на 17.07.2019 р., в якому вказує, що починаючи з 28.10.2017 р. до 26.01.2019 р. відповідачем за первісним позовом [PERSON] сплачувалися кошти, здебільшого в сумі 364,00 грн, які позивач за первісним позовом зараховував як оплату комісії за відтермінування строку повернення кредиту на певний період часу. У позові вказував, що внаслідок неналежного виконання відповідачем за первісним позовом вимог за кредитним договором, у останньої виникла заборгованість в розмірі 13 207,00 грн, яка складається з: 2 653,00 грн. - сума кредиту; 10 140,00 грн. - сума процентів; 330,00 грн. - пеня; 84,00 грн. - інфляційні втрати. У позовній заяві представник позивача пояснив, що Договір позики укладений в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на вебсайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 31.05.2017 р. та акцептована відповідачем 01.10.2017 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) Заявки відповідача № 1635981 від 01.10.2017 р. про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора SМS-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України. Згідно з п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Приписами п.6 ч.1 ст. 3 названого Закону передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п. 12 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що відповідач за первісним позовом [PERSON] фактично не заперечував проти отримання нею від позивача за первісним позовом грошових коштів в сумі 4 000,00 грн. та вказувала, що на рахунок позивача за первісним позовом нею було помилково сплачено 25 771,00 грн. Вказане в сукупності спростовує факт неотримання відповідачем за первісним позовом [PERSON] кредитних коштів. Суд також враховує, що умови договору, оформленого у вигляді заявки № 1635981 від 01.10.2017 р. не містить умов щодо сплати пені та комісії у випадку прострочення строків повернення кредиту у виді сплати коштів за відтермінування повернення кредиту. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Надана позивачем за первісним позовом роздруківка Пропозиції (оферти) укладання договору про надання кредиту не містить підпису відповідача за первісним позовом [PERSON] про ознайомлення останньої з вимогами та умовами такої Пропозиції (оферти) та погодження з викладеними у ній вимогами, а також і те, що викладені в Пропозиції (оферті) умови щодо термінів та розмірі сплати пені та комісії за відтермінування сплати заборгованості взагалі містили такі умови на дату укладання між сторонами договору (Т.1 а.с. 13-33). Тому без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] умови Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, відсутність у Заяві 1635981 від 01.10.2017 домовленості сторін про сплату пені та комісій за відтермінування сплати коштів за кредитом, надана Товариством роздруківка Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суд вважає, що під час реалізації відповідачем за первісним позовом прав позичальника, як споживача фінансової послуги на отримання кредиту, не було порушено чи обмежено його права на свободу вибору, не порушено свободи волевиявлення. Відповідач мав можливість відмовитися від наданої банком послуги та скористатися послугами інших банків. Як вбачається з заявки [PERSON] № 1635981 від 01.10.2017 р. сторони узгодили між собою суму кредиту - 4000,00 грн., строк кредитування - 27 днів, розмір процентної ставки - 1,1 % від суми кредиту в день, розмір реальної річної ставки за кредитом - 402%, а також очікувану сукупну вартість кредиту - 1 188,00 грн. та визначили загальну суму до повернення (проценти і кредит), яка дорівнює 5 188,00 грн. Інші умови щодо стягнення відсотків, штрафів, пені та комісій в разі несвоєчасного виконання зобов`язань позичальником даний договір у виді заявки № 1635981 - не містить. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з Реєстру платежів клієнта [PERSON] станом на 17.07.2019 р., відповідачем за первісним позовом на адресу позивача за первісним позовом протягом періоду з 28.10.2017 р. до 26.01.2019 р. були перераховані грошові кошти у загальній сумі 26 105,00 грн. (Т. 1 а.с. 43-44). Доказів на спростування вказаних обставин сторонами не надано. Як вже було встановлено судом, заявка [PERSON] № 1635981 від 01.10.2017 р. не містить домовленості сторін про сплату пені та комісії за відтермінування строку повернення кредиту, а тому внесені відповідачем за первісним позовом кошти не можуть бути спрямовані позивачем на погашення пені та/або комісії, як такі що не передбачені договором. За таких обставин, всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за Заявкою № 1635981 від 01.10.2017 року слід зараховувати на погашення кредиту в сумі 4 000,00 грн. та обумовленої сторонами очікуваної сукупної вартості кредиту в сумі 1 188,00 грн, всього загальної суми повернення в розмірі 5 188,00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем за первісним позовом [PERSON] внесені кошти у більшому розмірі, ніж передбачено сторонами у договорі позики, укладеному у виді заявки № 1635981 від 01.10.2017 р., у задоволенні позовним вимог ТОВ "АІА Фінанс Груп" належить відмовити. Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] (відповідача за первісним) про визнання договору у формі Заявки № 1635981 від 01.10.2017 року, укладеного між ТОВ "АІА Фінанс Груп" та [PERSON] , недійсним в цілому, суд вважає що така вимога не підлягає задоволенню оскільки спростована встановленими під час розгляду справи обставинами (ч. 2 ст. 639, ч. 1 ст. 207 ЦК України). Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, залишає понесені сторонами витрати за кожним із сторін. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: dismissed