Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувала справа за позовом [PERSON] до держави Україна в особі Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду та інфляційних втрат. 24.05.2024 року судом було ухвалено рішення яким позовні вимоги [PERSON] до держави Україна в особі Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду та інфляційних втрат було задоволено частково. 30.05.2024 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у розмірі 23 200,00 грн, які просить стягнути з держави Україна на користь [PERSON] та таке питання не вирішено судом. В призначене судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно прохальної частини заяви представник позивача просив суд розглянути заяву без участі позивача та його представника. В судовому засіданні представник відповідача Закарпатської обласної прокуратури - Роман М.С. проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у розмірі 23 200,00 грн. заперечив, просив суд врахувати правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №140/2323/19 та у справі №2040/6747/18 від 12.12.2018 року, згідно яких на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги. Подав до суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що згідно доданих представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу не вбачається визначення погодинної вартості правової допомоги, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні такої заяви. Представник відповідача Державної казначейської служби України в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали поданої заяви, заслухавши пояснення представника відповідача Закарпатської обласної прокуратури - Роман М.С., суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановено судом, 24.05.2024 року судом було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до держави Україна в особі Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду та інфляційних втрат, яким позовні вимоги задоволено частково та вирішено питання розподілу судового збору. Із матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2023 року між позивачем та адвокатом [PERSON]. укладено договір про правову допомогу адвоката. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до частин 4 та 5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи,

Outcome: approved