Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 159226,68 грн. Заявлені вимоги мотивував тим, що у листопаді 2020 року відповідачем був укладений кредитний договір з Акціонерним товариством «Креді Агріколь банк» (далі за текстом Агріколь банк), за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 105000 грн на 72 місяці зі сплатою процентів, який вона зобов`язалася повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак у строк їх не повернула. У 2023 році між позивачем та Агріколь банком був укладений договір про відступлення права вимоги, і позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги в тому числі і до Дзюбишиної Лілії. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Представника позивача у заяві від 15.04.2024 просив розглядати справу без його участі. Причини повторної неявки відповідача невідомі, своїм правом на подання до суду будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви або відзиву, вона не скористалася. Клопотань, які б свідчили про її зацікавленість у розгляді справи, матеріали справи не містять. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. 12.11.2020 відповідач [PERSON] звернулась до Агріколь Банк з заявою-анкетою №0102216-121 на отримання готівкового кредиту «Свобода», за умовами якої підтвердила, що ознайомлена з інформацією на офіційному веб-сайті банку. Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір №5/3107152, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 105000 грн строком на 72 місяці до 11.11.2026 на споживчі потреби, з процентною ставкою 10.00% річних, з розміром комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості (п.1.3.2.) 2.50%. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом визначені в правилах надання споживчого кредиту в Агріколь банку та умовах страхувальника життя позичальника, які є невід`ємною частиною договору та розміщені офіційному веб-сайті банку. Відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту та пам`ятку, зміст яких узгоджується зі змістом вищевказаного договору Додатком №1 до Договору передбачено загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором, визначено графік погашення кредиту, суму щомісячних платежів, до якої входять: сума платежу за розрахунковий період, сума кредиту, проценти за користування кредитом, платежі за додаткові та супутні послуги, з них комісія за відкриття поточного рахунку, комісія за обслуговування кредитної заборгованості. За умовами договору банк відкрив позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з рахунку Дзюбишиної Лілії, з якої видно переказ на її рахунок 105000 грн. Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між відповідачем та Агріколь банком кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів. Станом на 23.01.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором №5/3107152 становить 159226,68 грн, яка складається з наступного: строкова заборгованість 63095,49 грн, прострочена заборгованість 26049,12 грн, нараховані відсотки 74,29 грн, прострочені відсотки 14882,78 грн, комісія 2625 грн, прострочена комісія 52500 грн. З метою досудового врегулювання спору, банком було направлено на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) від 15.09.2023 про погашення заборгованості по кредитному договору. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Банківські виписки з карткових рахунків позичальника є належними та допустимими доказами щодо заборгованості за кредитним договором, оскільки підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (ст.1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За змістом ч.2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування. Приймаючи умови договору, вона підтвердила, що ознайомлена з усіма його умовами, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів з переліком складових загальної вартості кредиту, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватись. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. За умовами цього договору відповідач зобов`язалася повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Матеріали справи містять підписані відповідачем заяву-анкету на отримання кредиту, кредитний договір, пам`ятку клієнта, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, які недійсними не визнавались, відповідачем (боржником) з підстав безгрошовості у порядку\~ст.1051 ЦК України\~не оскаржувались. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. Відповідно до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 Агріколь Банк (первісний кредитор) передає (відступає) товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» (новий кредитор) право вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до п.3.1 договору право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного Реєстру прав вимог за зразком, наведеним в Додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим значенням інформації за переліком, що містяться в Додатку №4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. З Реєстру прав вимог №1 від 15.09.2023 до договору №4-2023 від 29.08.2023 слідує, що Дзюбишина Лілія є боржником за кредитним договором №5/3107152 від 12.11.2020 під номером 610. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінені й іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Листом від 15.09.2023 відповідача повідомлено про укладений між зазначеними вище фінансовими установами договір про відступлення права вимоги. Відтак, товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» замінило Агріколь банк. У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Оскільки кредитодавець та позичальник досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надала суду докази, які б спростовували факт надання їй кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором. Правильність наданого позивачем суду розрахунку заборгованості в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів відповідачем також не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань відповідачем суду не надано. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. За відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення тіла кредиту та процентів. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості Дзюбишина Лілія має заборгованість за комісією на загальну суму 55125 грн. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ст.12). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ст.215 ЦК). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ст.ст.11,12 Закону України «Про споживче кредитування». Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Нікчемний правочин є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes), він не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Умовами кредитного договору, який підписаний Дзюбишиною Лілією та банком, зокрема п.1.3.2, передбачено щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості 2.50%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». За вищенаведених обставин, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту п.1.3.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління кредитом є нікчемними. А відтак, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією, задоволенню не підлягає. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню на суму 104101,68 грн, що включає 63095,49 грн строкової заборгованості, 26049,12 грн простроченої заборгованості, 74,29 грн нарахованих відсотків та 14882,78 грн прострочених відсотків. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial