Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про визнання протиправним та скасування наказу №20-в/к від 25.07.2023 року про звільнення [PERSON] з посади начальника причалу №114 «Бугово», також просив визнати протиправним та скасувати рішення ради громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 25.07.2023 року про звільнення [PERSON] з посади начальника причалу №114 «Бугово» та поновити [PERSON] на посаді начальника причалу №114 «Бугово» Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання. Відповідачем Громадською\~організацією «Водно-моторне\~спортивно-оздоровче\~товариство рибалок-любителів»надано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів порушення прав [PERSON] під час звільнення. У судове засідання з`явились, представник позивача, адвокат Завальнюк Д.Ю. та представник відповідача, адвокат Смирнова Л.П., учасники справи про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, посилався на те, що до працівника за порушення трудової дисципліні може бути застосоване лише один з заходів, догана або звільнення, відповідач застосував спочатку догану, а потім звільнив за один і той ж проступок. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилалась на те що, звільнення відбулось за систематичні невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на [PERSON] , начальника причалу №114 «Бугово», наказами, посадовою інструкцією, Статутом організації. Спочатку за порушення трудових обов`язків було застосовано покарання у вигляді догани, але не зважаючи на існуючі покарання [PERSON] продовжував порушення. Порушення мало тривалий період часу та полягало у тому, що [PERSON] незважаючи на заборону встановлену наказом №17 від 23.09.2020 року вчиняв самочинне будівництво на причалі, порушив наказ та порядок організації зборів на причалі, перешкоджав комісії проводити перевірку фінансової та господарської діяльності, за що було його відсторонено від посади на час проведення перевірки. Керівництво Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» змушено було застосувати крайні міри і звільнити [PERSON] з займаної посади після засідання ради і прийнятого рішення від 25.07.2023 року. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у задоволені позову у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , працював на посаді начальника причалу №114 «Бугово» Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» з 22.05.2020 року, наказ про прийом на роботу від 20.05.2020 року № 27 (а.с. 19). Між [PERSON] та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» укладено договір від 14 грудня 2020 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність начальника причалу. [PERSON] було ознайомлено з посадовою інструкцією начальника причалу Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», про що свідчить його підпис залишений особисто на посадовій інструкції 18 січня 2022 року (а.с. 14-17). Начальник причалу №114 «Бугово» [PERSON] 18.10.2022 року допустив порушення посадової інструкції п. 1.5, що стосується невиконання Наказу директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №1-а від 01.02.2022 року, який встановлює обов`язок для начальників причалів бути присутніми на нарадах у директора Організації кожного вівторка о 10.00 годині, про що свідчить доповідна записка інспектора відділу кадрів О.М. Солілова від 25.10.2022 року. Наказом № 18-а від 25.10.2022 року т.в.о. директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни (пункту 1.5 Посадової інструкції начальника причалу, п. 4.29.3 Статуту Організації). Наказом №02-а від 14.02.2023 року було створено комісію для перевірки роботи причалу № 114 «Бугово», у відповідності до п.п. 4.30.1- 4.30.11 Статуту Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів». Під час роботи комісії було прийняте рішення про відсторонення [PERSON] від роботи на 14 днів, так як [PERSON] відмовився надати комісії фінансовий звіт по збору та виплатам коштів на господарськи потреби та перешкоджав роботі комісії. Накази про відсторонення [PERSON] від роботи оспорювались в суді. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року, справа №522/11139/23, у задоволені позову [PERSON] до Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про визнання протиправними та скасування наказів відмовлено, рішення набрало законної сили. Рішенням ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 11.04.2023 року було затверджено Порядок проведення загальних зборів причалів у період воєнного часу. На 27.05.2023 року було призначено загальні збори на причалі №114 «Бугово» , під час проведення даних зборів було зафіксовано дисциплінарні порушення про що свідчить Акт від 27.05.2023 року. Рішенням засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 27.05.2023 року вирішено оголосити догану начальнику причалу №114 «Бугово» [PERSON] за низку підготовку загальних зборів причалу, про що свідчить виписка з протоколу засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 27.05.2023 року. Рішенням засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 30.05.2023 року вирішено зобов`язати начальника причалу №114 «Бугово» [PERSON] , надати письмові пояснення щодо порушень Статуту, посадової інструкції, про що свідчить виписка з протоколу засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 30.05.2023 року. Виписку з протоколу [PERSON] отримав про що свідчить особистий підпис на протоколі. Рішення засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 30.05.2023 року начальник причалу [PERSON] не виконав, не надав пояснень які жадала отримати Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», про що свідчить акт від 04.07.2023 року. Ревізійною комісією Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» зафіксовано факти фінансових порушень зі зборами коштів, їх обліком на причалі №114 «Бугово», та порушення порядку проведення загальних зборів встановлених Статутом та затвердженим Порядком про що свідчить Акт службової перевірки з залученням ревізійної комісії від 14.06.2023 року. Наказом №17-вк від 04.07.2023 року [PERSON] , начальнику причалу №114 «Бугово», оголошено догану, копія наказу була вручена [PERSON] під особистий підпис 05.07.2023 року. Наказом №20-вк від 25.07.2023 року [PERSON] звільнено з посади начальника причалу №114 «Бугово» за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудових функцій, пункт 3 частина 1 статті 40 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Крім того судом встановлено, що 07.03.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження №12023163160000019 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ч. 1 ст. 358 КК України стосовно підробки офіційних документів Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», яке відбулось за адресою причалу №114 «Бугово», про що свідчить витяг з ЄРДР. Так у відповідності до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення як догана або звільнення. Стаття 40 КЗпП України передбачає декілька підстав для звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, які являються самостійними і не виключають можливості їх одночасного застосування, що вимагає від роботодавця чіткого формулювання підстав для звільнення працівника з посиланням на певну норму права. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем за систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Для розірвання договору за підставою, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, необхідними є також такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; факт протиправного, винного, систематичного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку належним чином зафіксовано. Безпосередні обов`язки працюючих містяться у правилах внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкціях, а також у інших регулюючих документах (положення, статути, порядок, правила). Саме за невиконання або неналежного виконання працівником з його вини таких, визначених в установленому порядку трудових обов`язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 336/3679/17, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Так, до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани 25.10.2022 року за порушення дисципліни 18.10.2022 року, яке виражалось у неявки до директора Організації на нараду, таке зобов`язання було встановлено Наказом №1-а від 01.02.2022 року про обізнаність начальника причалу №114 «Бугово» свідчить особистий підпис [PERSON] на наказі. 04.07.2023 року наказом № 17-вк, начальнику причалу №114 «Бугово», оголошено другу догану, за наступне порушення дисципліни 27.05.2023 року, яке полягало у порушенні порядку організації зборів копія наказу була вручена [PERSON] під особистий підпис 05.07.2023 року. Дисциплінарні стягнення накладені у строки передбачені ст. 148 КЗпП України за кожне окреме порушення. За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , після застосування до нього двох доган за різні проступки продовжує порушення і відмовляється надати письмові пояснення, що фіксується актами. З урахуванням зібраних письмових доказів суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] проведено правомірно у відповідності до ст. 149 КЗпП України. Положеннями п. 2 «а» частини 2 ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 року № 3933-ХІІ, передбачено, що тягар доведення правомірності законної підстави для звільнення працівника з роботи покладається на роботодавця. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем доведено систематичне невиконання та неналежне виконання [PERSON] трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором, посадовою інструкцією, договором про повну індивідуальну відповідальність та Статутом організації. Натомість позивачем не доведено, належними і допустимими доказами, порушення прав позивача під час звільнення. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed