Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

11.03.2024 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позов тим, що відповідач є матір`ю їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу між сторонами з березня 2017 року стала проживати з позивачем і яка знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Відповідач інколи телефонує і питає про дочку, однак бажання спілкуватися з дитиною в повному обсязі не виявляє, участі в її утриманні не приймає, не цікавиться життям, здоров`ям і не займається вихованням дитини, рідко спілкується з дочкою. Відповідач цілеспрямовано, умисно і за власним бажанням самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не бажає дбати за харчування дитини, забезпечення її одягом, книгами, іграшками тощо, переклавши даний обов`язок на позивача, що є свідомим і тривалим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої доньки та є наслідком винної поведінки і підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 30). 12.03.2024 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації відповідача (ас 31), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 12.03.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 02.04.2024 року, в яке викликані учасники судового процесу (ас 32-33). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 02.04.2024 року: залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [INFO] ; зобов`язано позивача надати суду до 05.04.2024 року включно копію позовної заяви з додатками для надіслання залученій третій особі; зобов`язано орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо обставин справи і доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дитини; підготовче засідання відкладено на 09.05.2024 року (ас 53-55). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09.05.2024 року підготовче провадження у справі закрито, позивача зобов`язано забезпечити явку в судове засідання неповнолітньої дитини [PERSON] ; начальника Служби у справах дітей Рожищенської міської ради Волинської області зобов`язано забезпечити явку свого представника та педагога в судове засідання, яке призначено на 03.06.2024 року (ас 75-77), в якому оголошено перерву до 28.06.2024 року. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, який просили задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] і додатково суду пояснила, що органом опіки та піклування встановлено, що з березня 2017 року малолітня [PERSON] проживає з позивачем, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами відповідач по справі [PERSON] стала зловживати спиртним та не здійснює догляду за дитиною. В травні 2017 року розпорядженням голови Рожищенської райдержадміністрації від 04.05.2017 року № 177 місце проживання малолітньої [PERSON] визначено разом з батьком [PERSON] , який самостійно, без участі колишньої дружини займається виховання своєї доньки, повністю матеріально утримує, забезпечує всім необхідним для повноцінного життя та розвитку, піклується про її здоров`я, духовний та розумовий розвиток, допомагає у навчанні. Матір [PERSON] з того часу участі у виховання дитини не бере, не цікавиться її життям та здоров`ям, жодної матеріальної допомоги не надає. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вирішувалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Рожищенської міської ради, проте відповідач на засідання не з`явилася, однак попередньо повідомила, що вихованням своєї дочки займатися не збирається та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Тому, із врахуванням думки та інтересів малолітньої дитини, виконавчий комітет Рожищенської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також представник органу опіки та піклування на запитання суду відповіла, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дитини сторін буде виключно в інтересах останньої, оскільки в подальшому відповідач, яка свідомо та умисно не займається вихованням та утриманням дитини, буде позбавлена можливості і права претендувати на матеріальну і моральну підтримку від дочки, що є важливим аспектом в частині відповідальності батьків за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків або свідоме та умисне ухилення від такого виконання. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас 100). 25.03.2024 року [PERSON] подала суду заяву, в якій просить підготовче та наступні судові засідання у справі проводити у її відсутності, з позовними вимогами згідна і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] (ас 45). Відзив на позовну заяву не подала. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання (ас 99), про причини неявки суд не повідомили, заяв і клопотань про відкладення засідання не подали. Суд, заслухавши думку учасників справи, ухвалив: проводити судове засідання у відсутності відповідача [PERSON] та представника [INFO], згідно частини 1 статті 223 ЦПК України. В судовому засіданні 03.06.2024 року, у відсутності позивача та у присутності представника Служби у справах дітей, яка є також педагогом і психологом за освітою, була опитана малолітня дитина: [PERSON] , яка підтвердила, що з березня місяця 2017 року проживає разом із батьком, який повністю про неї піклується і займається її виховання та утриманням, а мама - [PERSON] з нею фактично не спілкується. Також пояснила, що мама зловживає спиртними напоями та інколи просить в неї кишенькові гроші. Вона не бажає мати нічого спільного зі своєю мамою і не проти того, щоб її маму позбавили материнських прав. Заслухавши пояснення учасників справи, думку малолітньої дитини сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (ас 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24.03.2016 року, згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 24.03.2016 року (ас 6-7). Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07.06.2017 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . При цьому, даним рішенням суду встановлено, що з березня місяця 2017 року малолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем, який повністю займається вихованням дитини, несе всі витрати на утримання дочки (ас 8-9). Малолітня [PERSON] проживає за однією адресою з батьком [PERSON] , згідно розпорядження Рожищенської райдержадміністрації від 04.05.2017 року № 177 (ас 10, 17, 23, 25). Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 04.03.2024 року, батько ( [PERSON] ) сам, без участі колишньої дружини ( [PERSON] ), виховує малолітню дочку [PERSON] . Дитина почувається комфортно в сім`ї, стосунки з батьком щирі, доброзичливі. Матір [PERSON] життям та здоров`ям дочки не цікавиться, не спілкується, жодної матеріальної підтримки не надає (ас 11). Позивач [PERSON] , який працює на посаді майстра зміни складу пиломатеріалів у ТзОВ «Цунамі», позитивно характеризується за місцем роботи і отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 27 371, 57 гривень (ас 12, 13). Згідно характеристики за місцем проживання від 07.03.2024 року, [PERSON] притягалася до кримінальної відповідальності за крадіжку і їй притаманні такі риси характеру, як агресивність, неврівноваженість, спостерігається схильність до вживання алкоголю (ас 13, 24). Згідно характеристики за місцем навчання від 29.02.2024 року, [PERSON] , учениця 7-Б класу КЗЗСО «Рожищенського ліцею № 4», характеризується позитивно, а її вихованням займається лише тато, який постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори (ас 15, 16). Згідно повідомлення про бронювання військовозобов`язаного від 01.04.2024 року, [PERSON] надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 01.10.2024 року (ас 48, 63). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 24.04.2024 року № 4/9, враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини: [PERSON] , оскільки [PERSON] не займається вихованням малолітньої дочки, не цікавиться її навчанням у школі, вихованням та розвитком. [PERSON] самоусунулася від своїх обов`язків, фактично з [PERSON] не спілкується і між ними немає сімейних, родинних, теплих стосунків, як між матір`ю та дочкою. [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно. [PERSON] самостійно, без участі колишньої дружини, займається виховання своєї доньки, повністю матеріально утримує, забезпечує всім необхідним для повноцінного життя та розвитку, піклується про її здоров`я, духовний та розумовий розвиток, допомагає у навчанні. Малолітня [PERSON] висловила бажання і надалі проживати з батьком, також повідомила, що мама зловживає спиртним, не цікавиться її життям, здоров`ям, її інтересами, ніяких коштів та подарунків не надає, втратила інтерес до неї. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вирішувалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Рожищенської міської ради, проте відповідач на засідання не з`явилася, однак попередньо повідомила, що вихованням своєї дочки займатися не збирається та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. З урахуванням думки та інтересів малолітньої дитини, виконавчий комітет Рожищенської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (ас 69). Згідно акту обстеження умов проживання відповідача від 18.04.2024 року, [PERSON] проживає сама, ніде не працює, зловживає спиртним. На час відвідування була напідпитку, поводилась агресивно. Повідомила, що стосунків з донькою не підтримує та не бажає займатись її вихованням. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (ас 70). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Заслухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, заслухавши малолітню дитину сторін, дослідивши надані письмові докази, суд установив, що відповідач свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, з березня місяця 2017 року не виконує і продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини - [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не здійснює її підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дочки; не спілкується з дитиною в необхідній мірі, хоча жодних перешкод у цьому їй ніхто не чинить; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме та умисне нехтування нею своїми батьківськими обов`язками і її поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. На думку суду, висновок органу опіки та піклування грунтується на достатній доказовій базі, а позивач довів обставини свідомого та умисного ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків, мотиви для позбавлення батьківських прав [PERSON] є доречними і достатніми, а рішення про позбавлення її батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів [PERSON] . Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт систематичного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки, і що свідоме та тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. При прийнятті даного рішення суд також ураховує позицію відповідача щодо визнання позовних вимог про позбавлення її батьківських прав і, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, при ухваленні такого рішення, суд враховуючи думку малолітньої дитини, керується її найкращими інтересами, зокрема щодо визначення її статусу і небажанням матері займатися її вихованням та утриманням. Суд також доходить висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо [PERSON] є в інтересах останньої, оскільки в подальшому відповідач, яка свідомо і умисно не займається вихованням та утриманням дитини, буде позбавлена можливості і права претендувати на матеріальну і моральну підтримку від дочки, що є важливим аспектом в частині відповідальності батьків за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків або свідоме та умисне ухилення від такого виконання, а [PERSON] буде в правовому аспекті звільнена від обов`язку утримувати непрацездатну матір, сплачувати на її утримання аліменти тощо. Також суд зауважує, що у відповідності до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Тобто позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки. Також суд вважає за необхідне зазначити наступне. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, який був затверджений Верховною Радою України, було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Правовий режим воєнного стану неодноразово продовжувався та триває в Україні донині. Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року, який був затверджений Верховною Радою України, було оголошено загальну мобілізацію в Україні. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини позбавлений батьківських прав. З`ясувавши всі дійсні обставини справи, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків, і за загальним правилом позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку людей у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків, суд не вбачає в діях позивача зловживання інститутом позбавлення батьківських прав з метою ухилення від мобілізації, враховуючи також повідомлення про бронювання військовозобов`язаного від 01.04.2024 року, згідно якого [PERSON] надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 01.10.2024 року і дане бронювання було пролонгацією попереднього. Згідно частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати.

Outcome: approved