Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

13 жовтня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 22 листопада 2022 року в м. Дніпрі на пр. Слобожанський в районі буд.№11 сталася ДТП з вини водія транспортного засобу «MAN A21» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого завдано майнової шкоди позивачу. 15 лютого 2023 року відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань виплатив страхове відшкодування в розмірі 52694,51 гривень без узгодження такого розміру із потерпілим (позивачем). Із таким розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає, що розрахунок страхової виплати здійснено на підставі звіту оцінювача, який виконано із суттєвим порушенням законодавства, а отже він не може бути належним доказом, оскільки огляд пошкодженого авто та складення звіту оцінювача здійснювали різні особи. Натомість на замовлення позивача судовим експертом проведено відповідну судову експертизу з дотриманням всіх вимог законодавства і саме такий висновок є належним підтвердженням розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у вигляді пошкодження автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] . За таких обставин, а також посилаючись на те, що розмір майнової шкоди експертом було визначено у більшому розмірі, ніж фактично виплачено страховиком винної в ДТП особи, позивач просив суд стягнути з відповідача в якості відшкодування суми недоплаченого страхового відшкодування 41765,52 гривень, а також витрати на проведення експертизи в розмірі 2120 гривень. Судові витрати позивач просила покласти на відповідача. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року у справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у цивільній справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року провадження у цивільній справі поновлено. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, натомість надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог із вимогою про їх задоволення з підстав та умов, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, а також у випадку неявки представник здійснити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Відзив мотивований посиланням на необґрунтованість, недоведеність та безпідставність заявлених позовних вимог, а також неспівмірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У відповіді на відзив представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи на неналежність як доказу звіту оцінювача, зробленого на замовлення відповідача, недостовірність та помилковість вказаної у цьому звіті суми майнової шкоди, завданої позивачу. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд даної цивільної справи по суті за наведеної явки учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 22 листопада 2022 року мала місце ДТП. [PERSON] у вказаний день о 13 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «MAN A21» д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху в м. Дніпро на пр. Слобожанському, 11 своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху або перешкод, яку водій об`єктивно спроможний виявити, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, який внаслідок цього здійснив неконтрольований рух та зіткнувся з автомобілем «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок цієї ДТП зазначені транспортні засобі отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина [PERSON] в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 27 грудня 2022 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина [PERSON] у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копія постанови наявна у матеріалах справи. На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] належав позивачу, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією водійського посвідчення, копією паспорту позивача. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №211424278). Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «MAN A21» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копіями полісу та відповідної довідки. Згідно останніх вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 160000 гривень, розмір франшизи 3200 гривень. 25 листопада 2022 року позивач через представника звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП, а також в той же день подав тому ж адресату заяву про виплату страхового відшкодування на користь ФОП [PERSON] , якою надавались послуги з ремонту пошкодженого авто. Тією ж датою стороною позивача запрошено відповідача на незалежну судову експертизу пошкодженого авто позивача. Викладені обставини підтверджуються копіями означених повідомлення, заяви та запрошення, а також копією переліку документів, отриманих 25 листопада 2022 року від сторони позивача представником відповідача. 15 лютого 2023 року відповідач здійснив виплату на рахунок ФОП [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 52694,51 гривень. Розмір страхового відшкодування розраховано на підставі Звіту №20418 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 25 грудня 2022 року, згідно якого ринкову вартість транспортного засобу позивача до ДТП визначено в розмірі 187636,1 гривень, а після ДТП\~ в розмірі 131741,59 гривень, вартість відновлювального ремонту (включаючи ПДВ та запасні частини, матеріали фарбування) 201582,13 гривень. Розмір страхового відшкодування було визначено як різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП за вирахуванням франшизи, тобто в розмірі 52694,51 гривень. Викладені обставини підтверджені копією платіжного доручення, копією звіту та висновку з додатками, копією листа. В той же час, відповідно до проведеної на замовлення позивача товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного КТЗ, оформленої висновком експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року, слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] становить 203007,5 гривень, ринкова вартість цього авто до ДТП становить 221374,9 гривень. Вартість проведення зазначеної автотоварознавчої експертизи становила 2120 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією відповідного висновку експерта з додатками, копією квитанції. В досудовому порядку вирішити питання щодо доплати страхового відшкодування у відповідності до даних наведеного вище висновку експерта сторонам не вдалось, про що свідчать наявні в матеріалах цивільної справи копії письмових скарг, запитів на відповідей на них. 21 лютого 2023 року ФОП [PERSON] та представником позивача підписано Акт №18 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого вбачається, що ФОП [PERSON] виконано роботи з відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] загальною вартістю 97730 гривень, що підтверджується копією відповідного акту. Докази сплати позивачем такої вартості ремонту в матеріалах справи відсутні. Згідно висновку №179-24, складеного за результатами проведеної за ухвалою суду у даній справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, від 01 квітня 2024 року, встановлено наступні фактичні дані: ринкова вартість автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] в стані до ДТП від 22 листопада 2022 року становить 239904,09 гривень (за вихідними даними висновку експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року) та 213678,24 гривень (за вихідними даними Звіту №20418 від 25 грудня 2022 року); вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 22 листопада 2022 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин становить 100010,43 гривень (за вихідними даними висновку експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року) та 98955,68 гривень (за вихідними даними Звіту №20418 від 25 грудня 2022 року); ринкова вартість автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] в стані після ДТП від 22 листопада 2022 року становить 139893,66 гривень (за вихідними даними висновку експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року) та 114722,56 гривень (за вихідними даними Звіту №20418 від 25 грудня 2022 року). Відтак, з наведених сум вбачається, що авто позивача в будь-якому разі не може вважатись фізично знищеним у відповідності до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109 (далі постанова правління НБУ №109). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва\~ поліса. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Підпунктом 1 п.1 постанови правління НБУ №109 встановлено розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а"\~пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19. Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі №523/17998/17. У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є неналежним доказом у справі (п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №752/16797/14-ц). Стосовно спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 22 листопада 2022 року, яка сталася з вини водія автомобіля «MAN A21» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , і внаслідок якої останнім завдано власнику автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , яким є позивач, майнової шкоди у вигляді пошкодження його авто. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MAN A21» д.н.з. [NUMBER] перед третіми особами на час ДТП була застрахована у відповідача із лімітом відповідальності (страховою сумою) даного страховика в розмірі 160000 гривень за шкоду, завдану майну, франшиза 3200 гривень. При цьому такий страховик 15 лютого 2023 року на виконання взятих на себе зобов`язань здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 52694,51 гривень на користь ФОП [PERSON] , якою надавались послуги з ремонту пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] . Розрахунок страхового відшкодування було здійснено відповідачем на підставі складеного на його замовлення Звіту №20418 від 25 грудня 2022 року. Не погодившись із наведеним розміром страхового відшкодування, позивач звернулась до суду із даним позовом, в основу своїх позовних вимог за яким поклала складений на її замовлення висновок експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року. Приймаючи до уваги, що звіт оцінювача та висновок експерта містять не тільки різні суми вартості відновлювального ремонту авто позивача, а й визначають різну вартість авто позивача до та після ДТП, що стало підставою для висновку відповідача про фізичне знищення автомобіля позивача внаслідок ДТП, судом за клопотанням позивача було призначено у справі відповідну судову експертизу задля визначення розміру завданої позивачу майнової шкоди, а відтак і суми страхового відшкодування, яке мало бути сплачено відповідачем на користь позивача. Однак враховуючи, що звіт оцінювача та висновок експерта містять і різні вихідні дані (перелік пошкоджень), за наслідками проведеної вже судової експертизи також було визначено дві різні суми відновлювального ремонту, хоча і спростовано твердження звіту оцінювача, складеного на замовлення відповідача, про фізичне знищення авто. Тим не менш, з метою належного вирішення спору сторін, суду необхідно визначитись, які вихідні дані, що зазначені у протоколах огляду транспортного засобу позивача, долучених до звіту або висновку експерта, мають бути прийняті судом до уваги, а вже на підставі них той з двох варіантів вартості відновлювального ремонту, що визначений експертом за наслідками проведеної ним на підставі ухвали суду відповідної судової експертизи. Вирішуючи поставлене вище питання, суд вважає за можливе прийняти до уваги та ґрунтувати своє рішення на підставі вихідних даних, зазначених у висновку експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року, складеного на замовлення позивача, а не у звіті оцінювача. Таке рішення суду зумовлене тим, що Звіт №20418 від 25 грудня 2022 року складено на підставі відомостей протоколу огляду транспортного засобу від 08 грудня 2022 року, який є його невід`ємною частиною та складений аварійним комісаром [PERSON] , а не оцінювачем [PERSON] , який складав сам звіт. При цьому, сам звіт в порушення вимог п.56 Національного стандарту №1 не містить пояснень щодо неможливості особистого огляду оцінювачем пошкодженого авто позивача та необхідність використання протоколу огляду, складеного іншою особою. Натомість, висновок експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року, складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу, який було складено тим же експертом, що проводив саме експертне дослідження на замовлення позивача. При цьому, на проведення огляду експертом авто позивача на замовлення останньої сторона відповідача запрошувалась належним чином. Відтак, саме вихідні дані у висновку експерта, на відміну від вихідних даних у звіті оцінювача, сприймаються судом як достовірні та обґрунтовані, як так, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку. Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти до уваги та ґрунтувати своє рішення у справі на результатах висновку №179-24 судової експертизи, проведеної на підставі ухвали суду у цій справі, та лише в частині вихідних даних висновку експерта №3012/22 від 19 грудня 2022 року. За таких обставин належний позивачу автомобіль, пошкоджений внаслідок ДТП від 22 листопада 2022 року, не може вважатись фізично знищеним, а тому розмір страхового відшкодування, який мав бути сплачений відповідачем, має дорівнювати вартості відновлювального ремонту авто позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та франшизи: 100010,43 гривень 3200 гривень = 96810,43 гривень. В той же час, в позасудовому порядку відповідачем було сплачено страхове відшкодування на суму 52694,51 гривень, а тому розмір недоплаченого страхового відшкодування становить 44115,92 гривень, і саме ця сума підлягала б стягненню з відповідача на користь позивача. В той же час, позивачем у своєму позові заявлено про стягнення з відповідача суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 41765,52 гривень, а тому,

Outcome: partial