Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Петренко П.І. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Цукроторг» про розірвання трудового договору. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Цукроторг» вказано обставина підтверджується відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та листом Яготинського відділу Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості від 09.11.2023 №315/13.02/27.01-33. 12 листопада 2023 року представником позивача - адвокатом Петренко П.І. надіслано на елетронну адресу відповідача заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудових відносин, обранний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав гарантованих Конституцією України. У зв`язку з чим, просив суд безстроковий трудовий договір укладений між [PERSON] та ТОВ «Цукроторг» розірвати з 10 листопада 2023 року та визнати припиненими трудові відносини [PERSON] та ТОВ «Цукроторг» з 10 листопада 2023 року у зв`язку з звільненням за власним бажанням. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги просив задовольнити. Предстанвик відповідача в судові засідання не з`явився, Адреса місця реєстрації відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно п. 19 Розділу XIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Відповідно до 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Цукроторг», що підтверджується відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), а також Листом Бориспільської філії Киїівського обласного центру зайнятості №315/13.02./27.01-33 від 09.11.2023 року відповідно якого зазначено, що гр. [PERSON] , 1975 р.н. був зареєстрований як безробітний у Яготинському відділі Бориспільської філії Киїівського обласного центру зайнятості 26.04.2023 року відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення». Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про зайнятість населення», Державною службою зайнятості здійснено обмін інформації між Пенсійним Фондом України про отримання особами, які перебувають на обліку в службі зайнятості як безробітні, доходів від підприємницької діяльності, виконання робіт за цивільно-правовими угодами, тощо. Така відповідь надійшла 29.04.2023 року. В результаті звірки виявлено крім основного місця роботи факт перебування в трудових відносинах [PERSON] з ТОВ «Цукроторг» (ЄДРПОУ 43877705) з червня 2021 р. по даний час. Факт звільнення підтвердити він не зміг. У зв`язку з чим, [PERSON] була припиненя реєстрація в службі зайнятості відповідно абз. 18 пп1 п. 30 Порядку реєстраціх, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб які шукають роботу по причині встановлення факту подання безробітним недостовірних даних з 26.04.2023 р. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022). Згідно відповіді №505553 з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських якихувань, ТОВ «Цукрторг» зареєстровано в державному реєстрі 20.10.2020, юридична адрес: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, Шмідта гавань, буд. 6. Контакти: Email tsukrotorg@gmail.com. Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року територію Маріупольського району включено в перелік тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. 12.11.2023 року представником позивача - адвокатом Петренком П.І. (з власної електронної пошти: [INFO] ) надіслано на офіційну електрону адресу ТОВ «Цукрторг», заяву про звільнення за власнии бажанням (на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України), що підтверджується скрином. Відповідно до ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007, від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Як вбачається зі ст. 2 КЗпП України Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ст. 3 КЗпП України). Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України. Тобто, розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. При цьому ч. 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору. Частина 2 ст. 50 ЦК України передбачає, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. При цьому, судом встановлено, що позивач 06 червня 2023 року за офіційно оприлюдненими адресами відповідача направляла заяви про звільнення, які повернуті без вручення (а. с. 11). Суд зазначає, що добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Невиконання чи неналежне виконання своїх господарських зобов`язань ТОВ «Цукроторг», навіть якщо б останнє і мало місце (чого у цій справі не вбачається), не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від розгляду звернень працівників, у тому числі позивача, оскільки у даному випадку це є гарантією передбаченою статтею 43 Конституції України (право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується). Таким чином, суд встановлює, що позивач не був звільненим у визначеному законом порядку, після подачі заяви про звільнення, а тому приходить до висновку про порушення відповідачем норм трудового законодавства щодо реалізації волевиявлення працівника на звільнення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та визнати припиненими трудові відносини між сторонами на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням позивача (згідно заяви про звільнення позивача). Датою припинення трудових відносин суд вважає необхідним зазначити 27 листопада 2023 року, оскільки це є п`ятнадцятим днем з моменту направлення заяви про звільнення за офіційно оприлюдненою адресою відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн. у зв`язку із чим він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial