Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тришак О. Г., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за час шлюбу з відповідачем у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу з відповідачем залишилися проживати разом з нею. Згодом після розірвання шлюбу [PERSON] перестав спілкуватися з дітьми, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та перестав брати будь-яку участь у вихованні дітей. [PERSON] , окрім того, не сплачує визначні судом аліменти та не надає коштів на утримання своїх малолітніх синів. Оскільки відповідач свідомо покинув дітей і тривалий час нехтує батьківськими обов`язками, що є наслідком його винної поведінки, вищевикладене свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Тришак О. Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених в позові, вважає, що існують достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що [PERSON] не цікавиться дітьми і їхнім життям, а також звернула увагу на те, що відповідач відмовлявся забрати синів до себе за кордон, коли почалось повномасштабне вторгнення. [PERSON] , окрім того, відмовляється сплачувати аліменти та надавати будь-яку матеріальну допомогу дітям. Малолітні [PERSON] та [PERSON] своїм батьком називають її нового чоловіка, який дуже прихильно ставиться до дітей та допомагає їй забезпечувати їх всім необхідним. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач, зі слів малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не спілкується з дітьми. Водночас останні мають неприємні спогади про батька та побиття ним позивачки. Під час телефонної розмови з представником комісії [PERSON] вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що подав органу опіки та піклування відповідну заяву, а також зазначив, що перебуває за кордоном і не має коштів на утримання дітей. Представник органу опіки та піклування, окрім того, звернула увагу на те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , своїм батьком називають нового чоловіка позивачки. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.03.2024 року органу опіки та піклування Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області доручено надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в цій справі. Ухвалою суду від 19.04.2024 року цивільну справу за вищевказаним позовом прийнято до свого провадження суддею Галіяном І. М. Ухвалою суду від 28.05.2024 року закрито підготовче провадження в цій справі, справу призначено до судового розгляду та задоволено клопотання представника позивача про допит як свідків малолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 18.06.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2013 року, який було розірвано рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25.10.2022 року (справа № 606/1330/22). За час перебування в шлюбі в сторін народилися [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно Теребовлянським відділом ДРАЦС), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.11.2015 року). 13.07.2023 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. , після чого змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2023 року). Згідно з довідкою про склад сім`ї № 44 від 21.02.2024 року, виданою виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, до складу сім`ї [PERSON] , жительки [ADDRESS], входять її чоловік [PERSON] , сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту довідки № 05 від 20.02.2024 року, виданої КЗ «Вишнівчицька опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Золотниківської сільської ради, діти сторін [PERSON] та [PERSON] навчаються в 2 та 4 класі цього навчального закладу відповідно. В шкільному житті дітей бере участь мати - [PERSON] , яка систематично приводить і забирає синів зі школи, цікавиться успіхами дітей в навчанні, підтримує зв`язок з вчителями, відвідує класні батьківські збори, а також бере участь в інших шкільних заходах. Водночас батько дітей - [PERSON] участі у вихованні та навчанні синів не бере. На підтвердження того, що відповідач [PERSON] також не бере участі в забезпеченні дітей медичним доглядом, до позовної заяви долучено відповідний лист директора КНП «Теребовлянський регіональний центр первинної медико-санітарної допомоги» Теребовлянської міської ради № 31 від 26.02.2024 року. На підставі судового наказу, виданого 22.09.2023 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області (справа № 606/1818/23), з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 09.02.2024 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів становив 13 372,81 грн. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 38 від 18.04.2024 року, орган опіки та піклування, виконавчий комітет Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вищевказаного висновку вбачається, що [PERSON] ще до розірвання шлюбу проживав окремо від синів та дружини, але інколи їм телефонував. Після розірвання шлюбу [PERSON] зовсім перестав цікавитись дітьми, не виявляв бажання спілкуватись з ними, займатися їхнім вихованням та утриманням. Відповідач не бере жодної участі у вихованні та навчанні дітей, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не забезпечує їм необхідне харчування і медичний догляд, не надає жодної матеріальної допомоги, не дарує дітям подарунків, не вітає зі святами та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча жодних перешкод у цьому йому не чиниться. Під час спілкування з малолітніми [PERSON] та [PERSON] останні розповіли, що батько перебуває за кордоном та не телефонує їм вже два роки, у зв`язку з чим вони його не пам`ятають та не бажають ні спілкуватись, ні жити разом з ним. Також діти розповіли, що пригадують як батько приходив п`яним додому, спав на підлозі, бив матір. 05.04.2024 року [PERSON] не з`явився на засідання комісії та повідомив, що не приїде на засідання, а також пояснив, що не в змозі допомагати дітям коштами і погоджується з рішенням колишньої дружини щодо позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні син сторін [PERSON] , [INFO] , пояснив суду, що проживає разом з матір`ю і «новим» батьком. З біологічним батьком, бабусею та дідом (матір`ю і батьком [PERSON] ) він не спілкується. Разом з «попереднім» батьком він не бажає жити та пригадує, що останній ображав матір. В судовому засіданні син сторін [PERSON] , [INFO] , пояснив суду, що біологічний батько бив матір, до них з братом він не приїжджає та не пише. Жити разом зі [PERSON] він не бажає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення учасників справи, а також малолітніх [PERSON] та [PERSON] , вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положенням ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який суд може застосувати у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері (висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року в справі № 211/559/16-ц). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В постанові від 26.01.2022 року (справа № 203/3505/19) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. В ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям синів, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, матеріально не допомагає, аліменти не сплачує. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають і виховуються в стійкому сімейному середовищі матері [PERSON] , яка створила належні умови для фізичного духовного розвитку дітей. Окрім того, відповідно до пояснень учасників справи в забезпеченні та утриманні [PERSON] , [PERSON] позивачці допомагає її чоловік - [PERSON] , якого діти називають своїм батьком. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що протягом розгляду справи судом ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків змінилось. Більш того, як вбачається з висновку органу опіки та піклування, відповідач не має такого наміру та байдуже ставиться до можливого позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить висновку, що [PERSON] не цікавиться життям синів, їхнім розвитком та вихованням, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є наслідком його винної поведінки та слугує підставою для позбавлення батьківських прав. Отже, в цій справі наявні виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Підсумовуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів в їх сукупності, заслухавши думку малолітніх [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved