Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

22 березня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~В заяві зазначила, що є онукою та спадкоємицею за заповітом [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] . За життя бабка склала заповіт, яким заповідала усе своє майно позивачці. Позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки: по-перше, на час смерті бабусі вона перебувала в тяжкому психоемоційному стані через вторгнення до держави військ держави-агресора, постійні обстріли та пов`язану з цим небезпеку для позивачки та її малолітньої доньки, що зумовило її еміграцію за кордон ще на початку воєнного вторгнення, а повернувшись в державу, не відвідувала Запоріжжя, а оселилася в м. Києві; по-друге, вона не знала про існування заповіту та, не будучи спадкодавцем першої черги, не мала наміру звертатися із заявою про прийняття спадщини. Оскільки позивачка не проживала в м. Запоріжжі, за будинком бабусі після її смерті доглядав давній друг родини [PERSON] , який під час пошуку договору про постачання газу в березні 2024 року серед інших паперів виявив заповіт, який склала бабуся на користь позивачки. Дізнавшись про існування заповіту, позивачка одразу, а саме: в березні 2024 року, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте її звернення увінчалось отриманням постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку звернення до нотаріальної контори та неможливість констатації спільного проживання із спадкодавцем. Оскільки вона з поважних причин пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті бабки тривалістю в три місяці після набрання рішенням законної сили. На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 26.03.2024 року позов прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. В цей же день, а саме: 26 березня 2024 року, на підставі ухвали суду у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувалися. Ухвалою суду від 06.05.2024 року підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася. Її представник надав письмове звернення з проханням про задоволення позову, розгляд справи без участі позивача та її представника, яке містить згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розв`язання спору, до суду не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду не надав, але надав відзив на позов. \~ \~ \~ \~За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу у відсутність означених учасників, на підставі наданих сторонами фактичних даних про їхні права та взаємовідносини. \~ \~ \~ \~З відзиву відповідача випливає, що він не визнає позов з огляду на таке. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, як вказано в статті 1272 ЦК України. При цьому, як слідує з наведеного положення законодавства, підставою для визначення додаткового строку є лише поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Твердження про проживання за межами держави на тлі оголошеного в Україні воєнного стану та пов`язаних з цим побоювань про наявність небезпеки для поїздки в державу задля прийняття спадщини не є такими, що свідчать на користь визнання поважними причин пропуску вказаного строку, так як «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5, передбачене подання заяви про прийняття спадщини поштою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса (п. 3.5. «Порядку…»). Таким чином, на тлі внормованих означеними правовими джерелами процедури подання заяви про прийняття спадщини та посвідчення на ній справжності підпису спадкоємця, що навіть проживає за кордоном, не можна вважати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини. Між тим позивачка, як зазначає вона сама, на момент смерті своєї бабки проживала в державі Україна. У зв`язку з викладеним представник просить вирішити спір за наявності беззаперечних доказів на розсуд суду. \~ \~ \~ \~З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Наявність заповіту, на підставі якого спадкодавець [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок смерті, зумовило спадкування після її смерті за заповітом. Відповідно до наведених положень цивільного законодавства позивачка є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] . Склад спадщини утворюють всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України внормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини за змістом ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. \~ \~ \~ \~ Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, позивач є онукою [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] (а. с. 13). 23 листопада 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала всі належні їй права і обов`язки, а також все її майно позивачці (а. с. 14). \~ \~ \~ \~Вирішуючи вимоги, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, як свідчить зміст частини 2 означеної статті, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Право спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини, але бажає її прийняти у відсутність інших спадкоємців або у відсутність згоди цих спадкоємців, прийняти спадщину, встановлено частиною 3 ст. 1272 ЦК України, з якої випливає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. Означені правові висновки узгоджуються з роз`ясненнями п. 24 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», з яких випливає, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, як слідує з пункту 24 вказаної Постанови Верховного Суду України. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (п. 24 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З наведеного положення законодавства витікає, що лише поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку можуть зумовити встановлення додаткового строку. На переконання суду, позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом. На користь вказаного умовиводу свідчить відсутність у позивача інформації про наявність заповіту на тлі того, що вона не є спадкоємцем, що закликається до спадкування в першу чергу, і тому не мала підстав подавати заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, а також відсутність повідомлення нотаріуса про існування заповіту. Про те, що заповіт був виявлений лише в березні 2024 року, свідчать показання свідка [PERSON] , який пояснив суду, що знайшов заповіт в одній з шаф під час пошуку серед документів [PERSON] договору на постачання газу. Як свідчать матеріали витребуваної судом спадкової справи, одразу після виявлення заповіту, а саме: 6 березня 2024 року, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але її звернення увінчалось отриманням постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії через сплив строку звернення із заявою про прийняття спадщини (а. с. 63). Той факт, що звернення позивача до нотаріальної контори сталося одразу після отримання нею відомостей про наявність заповіту у сукупності з іншими обставинами справи, вказує на об`єктивну перешкоду для вчасної реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини, що жодним чином не залежить від її волевиявлення. \~ \~ \~ \~Наслідки пропуску строку прийняття спадщини встановлені наведеною статтею 1272 ЦК України, відповідно до якої якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, як свідчить зміст частини 2 означеної статті, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом, інші спадкоємці, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що означає неможливість отримання письмової згоди на прийняття позивачкою спадщини від спадкоємців, які її прийняли, в розумінні частини 2 ст. 1272 ЦК України. Право спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини, але бажає її прийняти у відсутність інших спадкоємців або у відсутність згоди цих спадкоємців, прийняти спадщину, встановлено частиною 3 ст. 1272 ЦК України, з якої випливає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначено судом, інші спадкоємці [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Порушення позивачкою встановленого статтею 1270 ЦК України строку потягло відмову приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. у вчиненні нотаріальної дії, втілену в постанові від 15.03.2024 року. Вказані обставини передбачені частиною 3 статті 1272 ЦК України, тому застосований позивачем спосіб права є таким, що прямо встановлений законом. У відсутність інших спадкоємців належним відповідачем вірно визначена територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова у вчиненні нотаріальної дії не може звужувати право спадкоємця, що з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки поновлення цього права, як вже зазначено, прямо встановлено законом. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вирішуючи позов, суд погоджується з наявністю матеріальних передумов для звернення до суду за захистом права, порушення якого полягає в неможливості реалізації права на спадкування з поважних причин. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved