Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . При житті [PERSON] склав заповіт, за яким належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та все інше майно в рівних частинах заповів [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що на день смерті [PERSON] проживала з ним в будинку, отже прийняла спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Відповідач [PERSON] спадщину прийняв та згідно рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.01.2008 року за ним було визнано право власності на частину вказаного будинку з надвірними будівлями та спорудами. Однак звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Покликаючись на викладені обставини просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача просила розглянути справу у її відсутності. Заяву підтримала просила позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.08.1997 року (а.с.6.) З матеріалів спадкової справи № 20/2024 від 27.03.2024 року вбачається, що за життя спадкодавець, 13.07.1997 року склав заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області за Р. № 39, за яким належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та все інше майно заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Після одруження 05.11.2019 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). З довідки Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 18.03.2024 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] та внучкою [PERSON] , яка і надалі продовжує проживати в даному будинку (а.с.9). З постанови приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Максим`як Ж.В. позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що приватним нотаріусом постановою № 81/02-31 від 27.03.2024 року відмовлено позивачці в оформленні спадкового майна, позивачка є спадкоємцем за заповітом щодо спірного майна; прийняла спадщину та після смерті спадкодавця вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до висновку, що слід визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі та

Outcome: approved