Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 78 484,71 грн. Позов мотивований тим, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року у справі № 753/14307/20 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 142 354,10 грн та судовий збір в розмірі 2 264,34 грн, а всього 144 618,44 грн. 23 січня 2023 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Гненним Д.А. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 70826844, за виконавчим листом № 753/14307/20, виданим 14 грудня 2022 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 142 354,10 грн та судовий збір в сумі 2 264,34 грн, а всього 144 618,44 грн. В межах виконавчого провадження з [PERSON] була примусово стягнута сума в розмірі 78 484,71 грн, шляхом списання зазначених коштів з карткового рахунку боржника. В подальшому, як зазначає позивач, постановою Київського апеляційного суду м. Києва було скасоване заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва 20 вересня 2021 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків і в цій частині відмовлено в позові. Оскільки рішення суду на підставі якого стягнуто збитки скасовано, то між сторонами виникло кондиційне зобов`язання (адже кошти сплачені за відсутності правової підстави), тому [PERSON] має право на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) стягнути з [PERSON] отримані нею грошові кошти як зайво отримані всупереч вимогам закону. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до положень частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що у серпні 2020 року [PERSON] , діючи в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування збитків. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року у справі № 753/14307/20, з урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року про виправлення описки, позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування збитків задоволено. Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , перешкод у користуванні 1/6 частиною квартири за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частиною квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом надання доступу до цих квартир та дублікатів ключів від вхідних дверей. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 142 354,10 грн та судовий збір в сумі 2 264,34 грн, а всього стягнено 144 618,44 грн. На підставі вказаного судового рішення було відкрито виконавче провадження ВП № 70826844, за виконавчим листом № 753/14307/20, виданим 14 грудня 2022 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] збитків в сумі 142 354,10 грн та судовий збір в сумі 2 264,34 грн, а всього 144 618,44 грн. Згідно виписки за картковим рахунком клієнта за період з 01 січня 2023 року по 01 липня 2023 року на рахунок приватного виконавця було відраховано з рахунку боржника, наступні суми боргу: 25 січня 2023 року - 67 491,12 грн; 14 лютого 2023 року - 1 320,75 грн; 20 березня 2023 року - 7 896,99 грн; 12 травня 2023 року - 1 755,85 грн, а всього 78 484,71 грн. Після виконання судового рішення в частині стягнення збитків постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року в частині позовних вимог [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про відшкодування збитків скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові. Змінено заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року в частині визначення розміру судових витрат, що підлягають до стягнення, зменшено цей розмір з 2 264,34 грн до 840,80 грн. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу повернення коштів у розмірі 78 484,71 грн, які, за аргументами позивача, є безпідставно отриманими, та були сплачені позивачем відповідачу на виконання судового рішення про стягнення збитків, яке в подальшому було скасовано. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15. Із матеріалів вбачається, що спірна сума 78 484,71 грн була виплачена на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване. Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права. Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України). Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення. У даній справі відповідач отримав грошові кошти за рішенням суду. Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом. Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20). Оскільки у справі, що переглядається, грошові кошти в сумі 78 484,71 грн були набуті [PERSON] на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушених прав є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed