Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У травні 2023 року КП «Харківські теплові мережі» в особі свого представника звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги за опалення та гарячу воду в сумі 88\~289 грн 07 коп, яка утворилася за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2022 року, та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово- комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників виникла заборгованість в сумі 88\~289 грн 07 коп, яка утворилася за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2022 року. Заочним рішенням Московським районним судом м. Харкова від 10.07.2023, ухваленим у цивільній справі №643/3617/23 позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги за опалення та гарячу воду в 88\~289 грн 07 коп, яка утворилася за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2022 року та витрати по сплаті судового збору 894,67 грн з кожного. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 29.04.2024 була задоволена, скасовано заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 у цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, справу призначено до розгляду. 13.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та застосувати позовну давність до вимог позивача, оскільки позивач пропустив позовну давність. Крім того, зазначає про те, що строк подання відзиву на позовну заяву, встановлений судом, пропущено з поважної причини, оскільки причина неподання відзиву у встановлений судом строк полягає в тім, що відповідачка не отримувала ухвалу суду про відкриття провадження у справі, тому не мала можливості подати відзив. Після скасування заочного рішення було складено відзив на позовну заяву. 13.05.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких висловився щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог. Представник позивача зазначає, що заявлене клопотання відповідача про застосування строку позовної давності свідчить про визнання наявності заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 у період з 12.03.2020 до 22.05.2020 встановлений карантин на всій території України. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався на всій території України з 20.05.2020 до 30.06.2023. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 11.03.2017 закінчувався 11.03.2020, карантин запроваджено до 30.06.2023, під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 12.03.2017 по 31.01.2022 не виходить за строки позовної давності. Представник посилається на практику апеляційного суду, зокрема по станову по справі №643/2664/23 від 20.09.2023, постанову по справі №642/1144/23 від 11.10.2023, постанову по справі №643/3611/23 від 01.12.2023. Представник посилається на практику апеляційного суду, зокрема по станову по справі №643/2664/23 від 20.09.2023, постанову по справі №642/1144/23 від 11.10.2023, постанову по справі №643/3611/23 від 01.12.2023. Представник позивача зазначає, що в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 заборгованість складатиме 65\~131,37 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов частково в межах позовної давності та просила застосувати наслідки позовної давності до позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кіслова О. О. просила застосувати до позовних вимог позовну давність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши думку відповідача [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Як встановлено судом, відповідачі є користувачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] . Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст.68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У відповідності до ч.1\~ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період 01 серпня 2014 року по 31 січня 2022 року становить 88\~289 грн 07 коп. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Разом з\~тим,\~представник відповідача\~заявив клопотання\~про застосування\~положення ст.\~257\~ЦК України\~до позовних\~вимог (в\~тексті відзиву\~на позов),\~тобто в\~межах останніх\~трьох років. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною є 03 травня 2023 року, а період нарахування заборгованості становить з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.\~\~ Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 05 травня 2023 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2022 року, строк позовної давності щодо платежів за період з 01 серпня 2014 року по 11 березня 2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року, яка складатиме 65\~131,37 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги за опалення та гарячу воду в сумі 65\~131 грн 37 коп, яка утворилася за період з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь позивача у загальній сумі 1980,00 грн, по 660,00 грн з кожного.

Outcome: partial