Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 29.09.2019 року близько 04 год. 45 хв. на автодорозі Житомир - Чернівці, [PERSON] керуючи автомобілем «Renault» державний номерний знак « [NUMBER] » в якому знаходився пасажир [PERSON] , допустив занос автомобіля та втративши контроль над його керуванням з`їхав у лісосмугу, де в подальшому допустив перекидання автомобіля. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок чого наступила смерть. Відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2020 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння ДТП відповідач чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. 14.11.2019 року потерпіла [PERSON] звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України з метою отримання страхового відшкодування. Згідно наказів про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ виплачено потерпілій грошові кошти в сумі: 150228 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1477205 від 01.04.2020 року; 12050 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1478316 від 30.04.2020 року; 97722 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 935104 від 20.10.2022 року. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу в сумі 260000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн. Ухвалою судді від 25.04.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, але подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, але повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзив на позов, а тому суд вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Третя особа [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, але не з`явилась у судове засідання. Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24.06.2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] 29 вересня 2019 року близько 04 години 45 хвилин, порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем «Renault Megane» реєстраційний номер [NUMBER] , рухався автодорогою Н-03 «Житомир-Чернівці». Під час руху на 172 км + 250 м зазначеної автодороги, зі сторони с. Тиранівка в напрямку до с. Стуфчинці Хмельницького р-ну Хмельницької обл., допустив грубі порушення вимог пунктів 1.5 та 2.3. (б) Правил дорожнього руху, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, будучи заздалегідь попереджений дорожнім попереджувальним знаком 1.1 «Небезпечний поворот праворуч», інформаційно вказівним знаком 5.30 «Рекомендована швидкість - 70», діючи легковажно та самовпевнено, порушуючи вимоги пунктів 12.1 Правил, проявив злочинну недбалість та самовпевненість, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, при проїзді небезпечного повороту автодороги праворуч, допустив виїзд автомобіля за межі смуги руху ліворуч та занос, внаслідок чого не впоравшись з керуванням автомобіля порушив вимоги п. 10.1 Правил, в подальшому змінив напрямок свого руху праворуч, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де допустив занос автомобіля та втративши контроль над його керуванням з`їхав в лісосмугу, де в подальшому допустив перекидання автомобіля. Внаслідок вчинення [PERSON] вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] , який знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Renault Megane» реєстраційний номер [NUMBER] , отримав тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2019 року. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (в), 2.9. (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2020 року по справі № 686/269/20, який набрав законної сили 28.12.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв кримінальний злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому встановлені вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2020 року у справі № 686/269/20 обставини керування відповідачем 29.09.2019 року близько 04 год. 45 хв. на автодорозі Житомир - Чернівці автомобілем «Renault» державний номерний знак « [NUMBER] », в якому знаходився пасажир [PERSON] , та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок чого наступила його смерть, є обов`язковими для суду і не підлягають доведенню відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] на дату ДТП 29.09.2019 року не застрахована. 14.11.2019 року та [INFO] [PERSON] , яка є дружиною загиблого в ДТП [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 06.05.2012 року, звернулась до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою відповідно до ст. 41 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, яка сталась 29.09.2019 року на 172 км + 250 м автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» за участю автомобіля «Renault» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок чого наступила його смерть. Згідно Наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 3447 від 23.03.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] на підставі довідки № 1 від 11.03.2020 року Департаменту фінансів належить сплатити на рахунок [PERSON] 150228 грн 00 коп. Зарахування коштів підтверджується платіжною інструкцією № 1477205 від 01.04.2020 року. Згідно Наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 4951 від 29.04.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] на підставі довідки № 2 від 23.04.2020 року Департаменту фінансів належить сплатити на рахунок [PERSON] 12050 грн 00 коп. Зарахування коштів підтверджується платіжною інструкцією № 1478316 від 30.04.2020 року. Згідно Наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 3/9980 від 18.10.2022 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] на підставі довідки № 3 від 17.10.2022 року Департаменту фінансів належить сплатити на рахунок [PERSON] 97722 грн 00 коп. Зарахування коштів підтверджується платіжною інструкцією № 935104 від 20.10.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5). В силу ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 41 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ч. 27.1. ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 27.2. ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 27.4. ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У відповідності до вимог п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже позивач, як страховик, у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум визначених законом шкоду заподіяну потерпілій [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого у позивача відповідно до вимог п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону та ч. 1 ст. 1191 ЦК України виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якою є відповідач, у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідач не надав доказів, що він відноситься до переліку осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 Закону. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, але судом не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність Моторно (транспортним) страховим бюро України заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 260000 грн 00 коп. (150228 грн 00 коп. + 12050 грн 00 коп. + 97722 грн 00 коп.), а тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн, сплата якого позивачем підтверджується платіжною інструкцією № 976454 від 19.06.2023 року. На підставі п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України,

Outcome: approved