Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

ТОВ " Фінансова компанія "Ейс " звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 767215470 від 15 лютого 2020 року у розмірі 52 300, 00 грн., а також судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 2147, 20 грн. та витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 15\~лютого 2020\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» (первісний\~кредитор)\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №\~767215470\~у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису.\~Кредитний договір\~№ 767215470\~від 15\~лютого 2020\~року був\~підписаний відповідачем\~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим персональним\~ідентифікатором №\~4NUS7Z85,\~який 15.02.2020\~року відповідач\~ввів у\~відповідне поле\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі Товариства\~о 17:20:52\~годині,\~після чого\~відповідач натиснув\~кнопку «Відправити/Підписати»,\~що є\~підтвердженням підписання\~договору електронним\~підписом одноразовим\~ідентифікатором,\~відразу після\~вчинених дій,\~Товариством було\~перераховано грошові\~кошти в\~сумі 20000,00\~гривень на\~банківську карту\~№ [NUMBER] ,\~що належить\~відповідачу,\~що в\~свою чергу\~є доказом\~того,\~що останній\~прийняв пропозицію\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Манівео швидка\~фінансова допомога». В подальшому сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000, 00 грн., 500, 00 грн., 3500, 00 грн., 1000, 00 грн. та 4 000, 00 грн. на строк дії договору № 767215470 від 15.02.2020 року. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 767215470 від 15.02.2020 року. В подальшому, 04.08.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 04/08/23-01. Відповідно до реєстру боржників від 04.08.2023 року до договору факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023 року, до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 52300, 00 грн., з яких 20000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 32300, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення в повному обсязі наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Позивач зазначає, що вжиття заходів досудового врегулювання спору ним не здійснювалось, станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 767215470 від 15.02.2020 року, яка складає 52300, 00 грн., не погашена. Такі обставини, на думку позивача, є порушенням його прав, та є підставою для їх захисту у вказаний в позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.12.2024\~року до\~суду надійшли\~додаткові письмові\~пояснення позивача,\~у яких\~представник позивача\~ [PERSON] \~наголосив,\~що 28.11.2018\~року між\~ТОВ «Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та ТОВ\~Таліон Плюс\~було укладено\~договір факторингу\~№ 28/1118-01.\~28.11.2019\~року між ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ Таліон\~Плюс \~було укладено\~додаткову угоду\~№19\~до договору\~факторингу №\~28/1118-01\~від 28.11.2018\~року,\~відповідно до\~якої строк\~дії договору\~продовжено до\~31.12.2020\~року.\~ Пунктом\~2.1.\~розділу 2\~договору факторингу\~№ 28/1118-01\~від 28.11.2018\~(в\~редакції від\~31.12.2020),\~передбачено,\~що згідно\~умов договору\~Клієнт зобов`язується\~відступити Фактору\~Права вимоги,\~зазначені у\~відповідних Реєстрах\~прав вимоги,\~а Фактор\~зобов`язується їх\~прийняти та\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження Клієнта\~за плату\~на умовах,\~визначених цим\~Договором.\~Тобто предметом\~договору факторингу\~№28/1118-01\~від 28.11.2018\~(в\~редакції від\~31.12.2020),\~є відступлення\~прав вимоги,\~зазначені у\~відповідних Реєстрах\~прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ Таліон Плюс перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 48 560, 00 грн. 05.08.2020\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~укладено договір\~факторингу №\~05/0820-01.\~03.08.2021\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~було укладено\~додаткову угоду\~№ 2\~до договору\~факторингу №\~05/0820-01\~від 05.08.2020\~року,\~відповідно до\~п.\~1\~якої сторони\~домовились продовжити\~строк дії\~Договору до\~31.12.2022\~включно.\~Так,\~30.12.2022\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» було\~укладено додаткову\~угоду №\~3\~до договору\~факторингу №05/0820-01\~від 05.08.2020\~року,\~відповідно до\~п.\~1\~якої сторони\~домовились продовжити\~строк дії\~договору до\~31.12.2024\~включно.\~Предметом договору\~факторингу №05/0820-01\~від 05.08.2020\~є відступлення\~прав вимоги,\~зазначені у\~відповідних Реєстрах\~прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ Таліон Плюс до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 52300, 00 грн. 04.08.2023\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Ейс» було\~укладено договір\~факторингу №04/08/23-01,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Ейс»\~було відступлено\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором. Згідно з Реєстром боржників від 04.08.2023 до договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023, до позивача було передано право грошової вимоги до відповідача в сумі 52300, 00 грн. У письмових поясненнях позивач зазначає, що кредитний договір №767215470 від 15.02.2020 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № CHS525D2 було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 15.02.2020 о17:20:57, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивач звертає увагу, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 21.12.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] заперечував проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не доведено сукупності визначених договорами факторингу умов, за яких право вимоги за кредитними договорами переходять до фактора та відповідно наявності у позивача порушеного відповідачем права на момент пред`явлення даного позову. Так, відповідач [PERSON] зазначив, що договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено 28.11.2018 року, тобто до дати укладення договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] (15 лютого 2020 року). Додаткова угода від 28 листопада 2019 року до договору факторингу № 28/1118-01 також укладена до дати укладення договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже, не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. За відсутності реєстру прав вимоги та відсутності доказів сплати ТОВ «Таліон Плюс» фінансування відповідно до умов укладеного договору факторингу, відступлення права вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" є недоведеним. Крім того,\~відповідач наголосив,\~що за договором\~№ 05/0820-01\~від 05.08.2020\~року (за\~умови його\~належного укладення)\~ТОВ «Таліон\~Плюс» міг\~передати лише\~ті права,\~які йому\~належали на\~час укладення\~договору.\~Разом із\~тим,\~станом на\~05\~серпня 2020\~року передати\~право вимоги\~за договором\~від 15\~лютого 2020\~року (договір\~між [PERSON] \~та ТОВ\~"Манівео\~швидка фінансова\~допомога")\~ТОВ «Таліон\~Плюс» не\~міг,\~оскільки договір\~факторингу у\~новій редакції\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~"Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~нібито було\~укладено лише\~у жовтні\~2020\~року. Відповідач зазначає,\~що у\~матеріалах справи\~відсутні докази\~на підтвердження\~обставин переходу\~права вимоги\~та здійснення\~повної оплати\~за договорами\~факторингу на\~час або\~після їх\~укладення,\~тобто доказів,\~які б\~підтверджували належність\~виконання,\~у тому\~числі позивачем,\~ своїх\~зобов`язань\~за договором. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 767215470 від 15.02.2020 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», відповідно, та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Додатково відповідач зазначає, що позовна заява не містить розрахунку заборгованості прострочених відсотків на суму 32300, 00 грн., що позбавляє відповідача можливості надати свої аргументовані заперечення, не зрозуміло, за який період нараховані «відсотки», яку дату визначено позивачем як останній день виконання грошового зобов`язання, виходячи з якої процентної ставки тощо. Відсутність заявленого позивачем строку кредитування позбавляє можливості з`ясувати, чи нараховані проценти у межах строку кредитування чи поза межами такого строку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у відповідача та АТ «КБ «Приватбанк» банківську виписку з карткового рахунку № [NUMBER] за період з 15 лютого 2020 року по 21 березня 2020 року. 05 лютого 2024 року на виконання ухвали суду надійшли витребувані відомості з АТ «КБ «Приватбанк». Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2024 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" у паперовому вигляді засвідчені належним чином копії договорів факторингу, додаткових угод, реєстрів прав вимоги до договорів факторингу та докази на підтвердження здійснення повної оплати грошових сум, зазначених у реєстрах. 05 березня 2024 року на адресу суду надійшло повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» про виконання ухвали про витребування доказів, до якого Товариством долучено додаткові докази. 13 березня 2024 року від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду, до якої також долучені додаткові докази. Крім того, у вказаній заяві зазначено, що документи стосовно здійснення повної оплати ТОВ «Таліон Плюс» грошової суми, вказаної у реєстрі прав вимоги № 85 від 23.06.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не надавались. 14\~квітня 2024\~року до\~суду надійшли\~додаткові письмові\~пояснення представника\~відповідача,\~у яких\~сторона відповідача\~зауважила,\~що всупереч\~вимог статті\~83\~ЦПК України\~ухвала суду\~не виконана\~позивачем у\~повному обсязі. Так,\~позивачем не\~надано усіх\~укладених додаткових\~угод до\~договору факторингу\~№28/1118-01\~від 28.11.2018\~року,\~укладеного між\~ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~та ТОВ\~"Таліон\~Плюс",\~позивачем не\~надано реєстр\~прав вимоги\~№85\~від 23.06.2020\~року до\~договору факторингу\~№28/1118-01\~від 28.11.2018\~року, позивачем не виконана ухвала суду в частині надання доказів на підтвердження здійснення повної оплати ТОВ "Таліон Плюс" грошової суми, вказаної у реєстрі прав вимоги №85 від 23.06.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, 24.06.2024 року представник відповідача адвокат Барчук А.В. надала заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та /або його представника, у задоволенні позовних вимог просила відмовити із урахуванням доводів, викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях. У зв`язку із неявкою сторін по справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № 767215470 в електронній формі, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит на суму 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (4NUS7Z85). Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети на суму 10000 (десять тисяч), 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4 або 1.5 цього договору. Відповідно до п. 1..2 Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником. На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,26 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. Відповідно до п. 1.6 Позичальник зобов`язаний повернути Товариству Кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п. 1.7. розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього Договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору). Відповідно до\~графіку розрахунків\~ сукупна вартість Кредиту за Дисконтною ставкою складає 107,80% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або 10780 грн 00 коп. (десять тисяч сімсот вісімдесят грн. нуль коп.) (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом у розмірі 7,80% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або 780 грн 00 коп. (у грошовому виразі); 2) суму Кредиту у розмірі 10000 грн (у грошовому вираженні). На виконання умов вказаного Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.02.2020 року . Враховуючи вищевикладене, договір № 767215470 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Крім того,\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» перерахувало\~на картковий\~рахунок відповідача\~грошові кошти\~в розмірі\~1000,\~00\~грн.\~ 16\~лютого 2020\~року,\~500,\~00\~грн.\~ 19\~лютого 2020\~року,\~3500,\~00\~грн.\~ 21\~лютого 2020\~року,\~1000,\~00\~грн.\~ 22\~лютого 2020\~року,\~4000,\~00\~грн.\~ 07\~березня 2020\~року,\~що підтверджується\~відповідними платіжними\~дорученнями. Крім того,\~судом встановлено,\~що 28\~листопада 2018\~року між\~ТОВ «Таліон\~Плюс» (далі\~-\~Фактор)\~та ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~(далі\~-\~Клієнт)\~укладено Договір\~факторингу №\~28/1118-01\~(далі\~-\~Договір факторингу), пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме в Реєстрах прав вимог. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). При цьому в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми повідомлення боржника за кредитним договором та форму акту повернення права вимоги, а також додаткові угоди до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року: № 19 від 28 листопада 2019 року; № 25 від 21 жовтня 2020 року (перша та остання сторінка); № 26 від 31.12.2020 року, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Позивач наполягає, що 23 червня 2020 року на виконання положень Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр права вимоги № 85, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 767215470 від 15 лютого 2020 року. Слід зазначити, що не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 767215470 наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише прізвище позичальника, номер і дата кредитного договору та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості (за наявності), напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч.1 ст. 517 ЦК України. Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Крім того,\~суд погоджується\~із доводами\~сторони відповідача,\~що наданий\~витяг з\~Реєстру прав\~вимог,\~не відповідає\~умовам укладеного\~договору,\~оскільки згідно\~пункту 4.1\~факторингу №28/1118-01\~від 28\~листопада 2018\~року Реєстр\~підписується обома\~сторонами. Наданий витяг № 85 від 23 червня 2020 року не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформований і підписаний лише представником однієї сторони договору - директором ТОВ «Таліон Плюс» та не відповідає вимогам, встановленим договором факторингу щодо форми реєстру прав вимоги, отже не підтверджує переходу права вимоги за Кредитним договором, укладеним з відповідачем, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Також судом встановлено, що 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до п.8.2 якого строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 04 серпня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін . Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1. ). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 52300, 00 грн. В подальшому, 04.08.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 04/08/23-01, згідно з п. 1.1 якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту). Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені В Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.1.2. цього договору, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 52300, 00 грн. У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). У справі, що розглядається, позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача [PERSON] переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Разом з тим, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 767215470 від 15 лютого 2020 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Таким чином між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення Договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача [PERSON] , які виникли після укладення цього договору. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Разом з цим, виходячи з умов договору, таке право вимоги на майбутнє існувало лише з дня укладання Договору, з 28 листопада 2018 року і діяло на майбутнє, але в межах строку дії Договору. Разом з тим, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. При цьому розділом 3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено «Фінансування та порядок розрахунків». Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання Додаткової угоди. Згідно п.3.1.2 фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. А пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ " Фінансова компанія "Ейс ". Також суд вважає необхідним зазначити, що зауваження позивача щодо звернення до іншої юридичної особи з приводу отримання витребуваних саме у позивача доказів суд розцінює критично. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. ч 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №767215470 від 15 лютого 2020 року у розмірі 52 300, 00 грн., у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed