Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати недійсним з моменту укладення договору від 12.03.2021 року про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФІНСТРИМ» та громадянкою України [PERSON] . 24 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», код за ЄДРПОУ 21133352 та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-2914/756-0341, за умовами якого банк надав позичальникові кредит на умовах поворотності та платності в розмірі 95 820 швейцарських франків під 9,95 % річних строком до 10.10.2037 року на придбання майна під заставу нерухомості. В забезпечення виконання позичальником умов Кредитного договору між ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки №002-2914/756-0341-Р від 24 жовтня 2007 року. 12.02.2021 року між ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як первісним кредитором, і ТОВ «ФІНСТРИМ», як новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги №18/21, відповідно до п. 3.1 якого первісний кредитор передав на користь нового кредитора, а новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором №002-2914/756-0341 від 24.10.2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», код за ЄДРПОУ 21133352 та [PERSON] . Окрім цього, відповідно до п. 9.7 Договору про відступлення права вимоги 18/21, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що випливають з укладеного із [PERSON] та первісним кредитором договору поруки №002-2914/756-0341-Р від 24 жовтня 2007 року. В свою чергу, 12.03.2021 року між ТОВ «ФІНСТРИМ», як первісним кредитором, та громадянкою [PERSON] , як новим кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до пунктів 3.1. та 9.7. якого первісний кредитор передав на користь нового кредитора, а новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором та договором поруки. В п. 4.3 Договору про відступлення права вимоги від 12.03.2021 року, укладеного між ТОВ «ФІНСТРИМ», як первісним кредитором та громадянкою [PERSON] , як новим кредитором передбачено, що загальний розмір заборгованості боржника за кредитним договором за основною сумою боргу та відсотками на момент укладення договору відступлення права вимоги становить: 69 039,93 швейцарських франків, з яких: - 63 528,57 швейцарських франків - заборгованість за основною сумою боргу; - 5 511,36 швейцарських франків - заборгованість зі сплати відсотків. Таким чином, на підставі украденого між ТОВ «ФІНСТРИМ», як первісним кредитором, і [PERSON] , як новим кредитором, договору відступлення права вимоги від 12.02.2021 року, громадянка [PERSON] набула права вимоги за кредитним договором в іноземній валюті, а саме в швейцарських франках. Як наслідок, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно чинного законодавства України. У зв`язку з вищенаведеним, просив суд, позов задовольнити в повному обсязі. 04.08.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді [PERSON] 09.08.2021 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідачки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.08.2021, також відповідачці було направлено копію позовної заяви із додатками, яку остання отримала 29.03.2022 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов відповідачка у встановленому законом порядку строк не надала. 10.04.2024 року розпорядженням Солом`янського районного суду м. Києва №1181 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи: неможливість продовжувати розгляд справи суддею [PERSON], у зв`язку з її звільненням у відставку. 11.04.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного. Положеннями ст. 512 та ч.1 ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 24 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», код за ЄДРПОУ 21133352 та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-2914/756-0341, за умовами якого банк надав позичальникові кредит на умовах поворотності та платності в розмірі 95 820 швейцарських франків під 9,95 % річних строком до 10.10.2037 року на придбання майна під заставу нерухомості. В забезпечення виконання позичальником умов Кредитного договору між ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки №002-2914/756-0341-Р від 24 жовтня 2007 року. 12.02.2021 року між ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як первісним кредитором, і ТОВ «ФІНСТРИМ», як новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги №18/21, відповідно до п. 3.1 якого первісний кредитор передав на користь нового кредитора, а новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором №002-2914/756-0341 від 24.10.2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», код за ЄДРПОУ 21133352 та [PERSON] . Окрім цього, відповідно до п. 9.7 Договору про відступлення права вимоги 18/21, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що випливають з укладеного із [PERSON] та первісним кредитором договору поруки №002-2914/756-0341-Р від 24 жовтня 2007 року. В свою чергу, 12.03.2021 року між ТОВ «ФІНСТРИМ», як первісним кредитором, та громадянкою [PERSON] , як новим кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до пунктів 3.1. та 9.7. якого первісний кредитор передав на користь нового кредитора, а новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором та договором поруки. В п. 4.3 Договору про відступлення права вимоги від 12.03.2021 року, укладеного між ТОВ «ФІНСТРИМ», як первісним кредитором та громадянкою [PERSON] , як новим кредитором передбачено, що загальний розмір заборгованості боржника за кредитним договором за основною сумою боргу та відсотками на момент укладення договору відступлення права вимоги становить: 69 039,93 швейцарських франків, з яких: - 63 528,57 швейцарських франків - заборгованість за основною сумою боргу; - 5 511,36 швейцарських франків - заборгованість зі сплати відсотків. Таким чином, на підставі украденого між ТОВ «ФІНСТРИМ», як первісним кредитором, і [PERSON] , як новим кредитором, договору відступлення права вимоги від 12.02.2021 року, громадянка [PERSON] набула права вимоги за кредитним договором в іноземній валюті, а саме в швейцарських франках. Як наслідок, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно чинного законодавства України. Так, у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження №14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду України зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність всіх підстав для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2 270,00 грн.

Outcome: approved