Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини доходів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою має спільного сина [PERSON] , [INFO] . З 2018 року син проживає разом із ним, який повністю його матеріально утримує, займається його вихованням та розвитком. Мати не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням сина, не дзвонить йому, не вітає зі святами, будь-якої матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Пояснив, що з 2004 по 2018 рік проживав разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, орендуючи квартири в м. Київ. [INFO] у них народився син [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] часто вживала спиртні напої, після чого влаштовувала сварки з ним, сусідами, а після народження сина часто кричала на нього. Уваги вихованню, розвитку та здоров`ю сина не приділяла. На його зауваження щодо припинення вживання алкоголю, можливого проходження лікування не реагувала. У 2018 році їх вигнали з чергової орендованої квартири і він відправив свою цивільну дружину разом з дитиною до її матері в с.Геніївка Чугуєвського району Харківської області, сподіваючись, що родичі дружини зможуть позитивно вплинути на неї, її ставлення до алкоголю. На протязі декількох місяців він спілкувався з родичами дружини, з`ясовував чи змінилася її поведінка, однак дізнавався, що залежність від алкоголю тільки посилюється, до дитини ж ставлення погіршується. Після цього він змушений був забрати сина від матері та з літа 2018 року самостійно займатися його вихованням та матеріальним забезпеченням. З того часу мати не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням сина, не дзвонить йому, не вітає зі святами, будь-якої матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без її участі не надсилала. Представник органу опіки та піклування виконкому Городоцької міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина. Зазначила, що згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 28.08.2023 комунального закладу «Слобожанський центр надання соціальних послуг» Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області мати не здатна забезпечувати потреби дитини, не цікавиться сином, не допомагає йому. Повідомила, що в телефонному режимі представникам комісії не вдалось поспілкуватись з [PERSON] оскільки у неї відсутній телефон. Зі слів малолітнього [PERSON] маму він не бачив тривалий час. З часу коли він проживає з батьком вона йому не телефонувала, не вітала з днем народження , не цікавилась його життям та здоров`ям. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є співмешканкою [PERSON] .. Разом вони проживають понад один рік та виховуються двох її дітей від попереднього шлюбу та сина [PERSON] . [PERSON] . З часу спільного проживання вона жодного разу не бачила маму [PERSON] , хлопчик про неї не згадує і нічого не розповідає. Лише один раз сказав її сину, коли побачив на вулиці жінку в стані алкогольного сп`яніння, що вона схожа на його маму. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] .. У [PERSON] та [PERSON] є спільний син [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , остання часто зловживала спиртними напоями, у зв`язку із чим у них виникали суперечки, сварки та позивач змушений був забрати сина на самостійне виховання. Тривалий час [PERSON] з сином проживав у її квартирі в Києві. [PERSON] жодного разу до них не приїжджала та вона не чула, щоб дзвонила. Їй відомо, що позивач без допомоги відповідачки забезпечує матеріальні потреби сина, дбає про його розвиток та здоров`я. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є чоловіком рідної сестри [PERSON] .. [PERSON] зловживала алкогольними напоями, що призвело до того, що [PERSON] забрав сина проживати з собою. З того часу йому про [PERSON] нічого невідомо, він жодного разу не бачив її та не чув про неї від [PERSON] . Крім того, враховуючи психологічний стан дитини, суд поспілкувався з [PERSON] поза залом судового засідання. [PERSON] зазначив, що проживає разом з батьком, його цивільною дружиною [PERSON] та двома її дітьми. Про свою біологічну мати згадувати не бажає, спогади про неї спричиняють йому душевний біль. Поновлювати стосунки з матір`ю не бажає. Припускає, якщо мати позбудиться алкогольної залежності, він одноразово б міг з нею поспілкуватися, але почуття як до матері до неї не відчуває. Зазначив, шо мачуха [PERSON] повністю замінила йому мати, він радий її присутності в своєму житті. Не заперечує можливість його всиновлення нею. З матір`ю з початку проживання з батьком не бачився, не спілкувався, вона жодного разу йому не дзвонила, не цікавилася його життям, здоров`ям, навчанням. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з 2004 по 2018 рік [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 11.07.2023 року по [ADDRESS] житло розміщене у приватному цегляному будинку, що складається із 5 кімнат. Господарство газифіковане, забезпечене водовідведенням. Усі кімнати умебльовані належним чином, охайні чисті. Дитина має окрему кімнату, місце для відпочинку та дозвілля. Відповідно до довідки директора Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 від 11.03.2024 року №01-42/191 [PERSON] навчається в 7-В класі Хмельницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 з 01.09.2023 року. За період навчання дитиною повністю займається тато [PERSON] . Цікавиться навчанням сина та життям у школі, відвідує батьківські збори, займається його вихованням та розвитком. Мати [PERSON] навчанням сина не цікавиться, зв`язок із класним керівником не підтримує. Рішенням №129/2022 від 14 липня 2022 року Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] . Є посилання на висновок оцінки потреб сім`ї від 28.08.2023 року комунального закладу «Слобожанський центр надання соціальних послуг» Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, згідно якого мати не здатна забезпечувати потреби дитини, не цікавиться сином, не допомагає йому. Зі слів малолітнього [PERSON] маму він не бачив тривалий час. З часу коли він проживає з батьком вона йому не телефонувала, не вітала з Днем народження, не цікавилась його життям та здоров`ям. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позиція позивача щодо позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів є цілком аргументованою, зрозумілою і на думку суду забезпечить збереження психоемоційного стану дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Окрім цього, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] . Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу не здійснювала своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приділяла їй належної уваги, не здійснювала догляд за нею, не забезпечувала усім необхідним для задоволення її потреб, не відвідувала навчальний заклад, де навчалася дитина, проживає окремо від дитини, не цікавиться її життям, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі частини доходів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 969 грн.

Outcome: approved