Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У червні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 18 березня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис №363. В подальшому, рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.05.2023 року шлюб розірвано. Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Також зазначала, що на даний час вони із відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При цьому вказувала, що відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов`язок, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач добровільно аліменти не сплачує, однак є працездатним, отримує дохід від тимчасових підробітків, й відповідно має можливість та зобов`язаний надавати їй грошову допомогу на утримання дітей, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо стягнення суми вказаної позивачкою у позовній заяві. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що з 18 березня 2009 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис №363. При цьому, на даний час шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Також з матеріалів справи убачається, що від вказаного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Однак, відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов`язок, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає. Крім того судом встановлено, що відповідач працездатний, має постійний заробіток, відповідно, зобов`язаний брати участь в утриманні дітей. Так, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що діти сторін проживають разом із позивачкою (а.с.11-12), знаходиться на її утриманні. При цьому, між сторонами не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхніх спільних дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Крім того, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дітей, суд виходить з наступного. Так, ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів відповідно до\~ст. 182 СК України\~суд, враховує те, що відповідач [PERSON] здоровий, є працездатною особою, має постійний заробіток, а тому спроможний платити аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі заявлених позовних вимог, а саме\~у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітей повноліття, що також не заперечується й відповідачем, який подав на адресу суду відповідну заяву про визнання позову. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтований та підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст.141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: approved