Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

23 серпня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Гецко В.В. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання на денній формі навчання в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на юридичному факультеті, спеціальність «Правознавство» в твердій грошовій сумі у розмірі 5000, 00 щомісячно, починаючи з 21 серпня 2023 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчання на денній форі навчання. Оскільки між сторонами не з`явилось домовленості по утриманню дитини, а заробітня плата матері не дає можливості самостійно забезпечити кошти для оплати навчання та належного утримання доньки, позивач вважає за справедливе понесення відповідачем витрат на утримання доньки [PERSON] .. 14 лютого 2024 року суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатьскої області ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні представника позивача [PERSON] адвоката Гецко Вікторії Василівни задоволено повністю. 13 березня 2024 року відповідач [PERSON] подав заяву згідно якої просить скасувати заочне рішення. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року заочне рішення від 14 лютого 2024 року скасоване та прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача [PERSON] адвоката Гецко Вікторії Василівни до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 28 грудня 2024 року в судове засідання: - позивач та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача - адвокат Гецко В.В. подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить залишити заочне рішення без змін та розглянути справу без їх участі. - відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 23 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №9. Даний шлюб було розірвано рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області у справі №305/1253/22 від 15.11.2022 року. У [PERSON] та [PERSON] народилась спільна донька - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Наразі, [PERSON] , навчається на денному відділенні в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на юридичному факультеті, спеціальність «Правознавство», на оплатній основі, що підтверджується контрактом укладеним з навчальним закладом та платіжними квитанціями. Строк закінчення навчання за спеціальністю бакалавра 30 червня 2024 року. Крім того, відповідачем до заяви про скасування заочного рішення додано довідку про доходи, згідно якої заробітна плата [PERSON] за 10 місяців складає 75875 грн. 00 коп.. Також додано довідку Великобичківської селищної ради виконавчого комітету Рахівського району Закарпатської області №142/10-18/3 від 07 березня 2024 року про склад сім`ї, згідно якої [PERSON] має дружину [PERSON] [INFO] , пасинка [PERSON] , [INFO] , пасинка [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] .. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст.199 СК України, обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно зі ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, канцелярія, підручники тощо. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Варто також зазначити, що згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року № 3роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком - [PERSON] , яка є повнолітньою та яка навчається на денному відділенні в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на юридичному факультеті, спеціальність «Правознавство». З огляду на викладене, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь повнолітньої дочки, що продовжує навчання, аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень 00 коп. щомісячно буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітній дочці отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого - забезпечити баланс між обов`язком обох батьків матеріально підтримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, а позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Крім того, щодо клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн. та враховуючи надання позивачем всіх підтверджуючих документів щодо такої, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу було надано угоду про надання правової допомоги від 15 серпня 2023 року, розрахунок суми правової допомоги, квитанція до платіжної інструкції №0.0.3161670972.1 від 22 серпня 2023 року. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд повинен врахувати заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони. Законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на наведене та короткий проміжок часу для розгляду клопотання про стягнення витрат, суд вважає за необхідне самостійно визначити їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності. Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: partial