Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 11 березня 2024 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом у якому прохає шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09.10.1993 відділом реєстрації актів громадського стану Кобеляцької райдержадміністрації Полтавської області, актовий запис № 101 - розірвати. Водночас позивачка прохає залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 1211,20 грн., а також розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтований тим, що у їхньому шлюбі народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві зазначає, що з листопада 2023 року сторони однією сім`єю не проживають, мешкають окремо. Основною причиною розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір`я. В результаті їхніх розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них обох побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхньої спільної сім`ї. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, оскільки розірвання шлюбу за таких обставин можливе лише за рішенням суду. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. Позивачка вважає збереження подружніх відносин з відповідачем неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина. Ухвалою від 29 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 29 квітня 2024 року. 29 квітня 2024 року судове засідання відкладено на 13 травня 2024 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. 13 травня 2024 року судове засідання відкладено на 12 червня 2024 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача. Відповідач правом надання відзиву не скористався. У судовому засіданні 12 червня 2024 року: - позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. - відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, підтвердив неможливість збереження сім`ї. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 09 жовтня 1993 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Кобеляцької райдержадміністрації Полтавської області ,актовий запис № 101, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають одну дитину сина: [PERSON] , народився [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивачка і відповідач не бажають продовжувати подружні стосунки. Позивач і відповідач прохають задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. За твердженнями позивачки, розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітню дитину. Відповідачем вказана обставина підтверджена. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Сторони у судовому засіданні не дійшли згоди про час припинення фактичних шлюбних стосунків, оскільки у позовній заяві позивачка стверджувала про припинення таких відносин з листопада 2023 року, за твердженнями позивачки у судовому засіданні їх припинено близько 5 років тому, натомість відповідач вважає, що фактичні шлюбні стосунки припинені близько одного-двох тижнів тому, та при цьому вказував, що не живуть з позивачкою разом більше трьох тижнів. Разом з тим, зазначена обставина не є такою, що унеможливлює розірвання шлюбу. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи думку позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно надалі іменувати цим прізвищем. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Водночас, позивачка прохає судові витрати віднести на її користь. Оскільки позивачка прохала судові витрати з відповідача не стягувати, судовий збір слід покласти на позивачку.

Outcome: approved