Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу (а. с. 2). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 09 червня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Спільне життя сторін не склалося внаслідок подружньої зради з боку відповідача, відсутності взаєморозуміння в родині, постійних конфліктів на цьому ґрунті. З травня 2023 року шлюбні відносини припинені, сторони спільного господарства з того часу не ведуть. Таким чином, позивачка дійшла висновку, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливі, оскільки суперечить як особистим інтересам позивачки, інтересам спільної з відповідачем дитини щодо перебування в безконфліктному середовищі, так і змісту шлюбу, як сімейного союзу жінки та чоловіка та принципу його добровільності, за яким шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, у зв`язку з чим звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Позивачка та її представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, але до суду від представника позивачки надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Крім того, позивачка просила суд не застосовувати заходи щодо примирення подружжя, про що зазначила у позовній заяві, поданій до суду. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити, заходи щодо примирення подружжя просив не застосовувати. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 09 червня 2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] (а. с. 3-4, 5, 6), позивачкою у справі, та [PERSON] , відповідачем у справі, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 527 (а. с. 7, 9). Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 02-15 від 08 травня 2019 року, виданої Главанською сільською радою Арцизького району Одеської області, витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001572260 від 14 лютого 2024 року, отриманого за запитом Арцизької міської ради, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за однією адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , позивачкою у справі, а саме: [ADDRESS] (а. с. 6, 10) Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносин не підтримують. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище « [PERSON] », позивачка не виявила бажання після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у позовній заяві, поданій до суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивачки. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абзацом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі статей 56, 104, 110-113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved