Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника №6961727377 від 16 березня 2017 року на отримання кредиту та Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». За умовами вказаного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 26 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до боржників. Згідно з реєстром боржників за кредитними договорами, який є додатком до Договору відступлення прав вимоги, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 90 187,69 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 42912,27 грн; сума заборгованості за відсотками 8 618,24 грн; сума заборгованості за платою за управління кредитом 25 363,46 грн; сума заборгованості за пенею 13 293,72 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Процесуальні дії у справі. 02 квітня 2020 року позовна заява надійшла до суду. Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року у справі №213/1310/20 задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором: стягнуто з\~\~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №6961727377 від 16 березня 2017 року в розмірі 90 187 грн 69 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 грн 00 коп. Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року скасовано вищевказане судове рішення, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження\~у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] надала відзив, де позовні вимоги не визнає, просить відмовити в позові. Зазначає, що позовна заява не містить обґрунтованого документального розрахунку заборгованості, оскільки з наданого розрахунку неможливо встановити розмір процентів, строк дії договору. Вказує, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо часткового погашення боргу. Вважає неправомірним стягнення з відповідача плати за управлінням кредитом у розмірі 25\~363,00 грн. Також відсутні докази направлення відповідачу досудової вимоги. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 16 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір №6961727377, який складається із заяви на отримання кредиту та умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 46 976,20 грн строком на 60 місяців, з щомісячною процентною ставкою 2,69 % від суми кредиту; річними процентами в розмірі 11,99% від суми боргу за договором; щоденна пеня - 0,3% від загальної суми прострочення. З вказаної суми кредиту 35 674,00 грн було перераховано на картрахунок [PERSON] , згідно з платіжним дорученням №І112090999 від 16 березня 2017 року; суми в розмірі 400,00 грн і 10 702,20 грн є страховими платежами; 200,00 грн оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет12». 26 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6961727377 від 16 березня 2017 року, що підтверджується вказаним договором та витягом з реєстру боржників. Із витягу з реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» до Договору про відступлення прав вимоги від 26 червня 2019 року видно, що за порядковим номером 2562 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №6961727377 від 16 березня 2017 року, сума заборгованості за основною сумою боргу - 42 912,27 грн; сума заборгованості за відсотками 8 618,24 грн; сума заборгованості за платою за управління кредитом 25 363,46 грн; сума заборгованості за пенею 13 293,72 грн; сума боргу разом 90 187,69 грн. Згідно з довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» від 16 липня 2019 року за кредитним договором №6961727377 від 16 березня 2017 року надійшло від боржника [PERSON] 16 187,80 грн, з яких: списано річні проценти на суму 3 278,25 грн, списано щомісячні проценти 8 845,62 грн, списано частину кредиту на суму 4 063,93 грн. Станом на 26 червня 2019 року сума несплаченого боргу по кредитному договору відповідача склала 60 759,33 грн, з яких пеня та неустойка становить 13293,72 грн, сума для дострокового погашення становила 90 187,69 грн. 09 липня 2019 року ТОВ «ФК «ЦФР» на ім`я відповідача було складено повідомлення про відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитним договором №6961727377 від 16 березня 2017 року, та необхідність сплати заборгованості в сумі 90 187,69 грн на рахунок нового кредитора, що підтверджується даним повідомленням. 09 липня 2019 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" на ім`я відповідача було складено повідомлення про зміну строку виконання зобов`язання у зв`язку з порушенням умов договору та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №6961727377 від 16 березня 2017 року, включення його персональних даних до бази персональних даних «Боржники», що підтверджується вказаним повідомленням. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договору. Станом на 26 червня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором №6961727377 від 16 березня 2017 року становить 90 187,69 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 42 912,27 грн; прострочена заборгованість за відсотками 8 618,24 грн; прострочена сума заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) 25 363,46 грн; сума заборгованості за пенею 13 293,72 грн, що підтверджується розрахунком. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. За нормами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Нормою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України\~передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору №6961727377 від 16 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] після підписання якого між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору і сплатити відсотки за користування ними. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого має заборгованість, яку наразі повинен сплатити на користь позивача у встановленому судом загальному розмірі 90 187,69 грн. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість повністю не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований і відповідач не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Власний розрахунок заборгованості не надав. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилається на відсутність в матеріалах справи первинних документів. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У відповідності до п. п. 1.2 п.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції (платіжні доручення, касові та меморіальні ордери, рахунок-фактура, накладні, чеки, квитанції тощо). Відповідно до п.п.14 п.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2008 року, первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Відповідно до п.46 вказаного Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Згідно з п.62 цього ж Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. У відповідності до п.63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить відповідні реквізити. Відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, первинні бухгалтерські документи, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. На спростування тверджень позивача не надав виписку з клієнтського рахунку, яка може слугувати первинним документом та містити відомості про рух коштів по рахунку відповідача. Доводи представника відповідача, що позивачем не доведено факт належного повідомлення відповідача про укладення договору про відступлення права вимоги, суд відхиляє, оскільки за положеннями статей 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, заміна кредитора у зобов`язанні не припиняє самого зобов`язання та не впливає на дійсність основного правочину. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2015 року по справі №6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Крім того, відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак, відповідач не надав належних доказів на підтвердження виконання в повному обсязі умов кредитного договору ані первісному, ані новому кредитору. Також, суд зазначає, що нарахування щомісячних процентів передбачено умовами кредитного договору, розмір яких складає 2,69% від суми кредиту згідно з графіком платежів, з яким відповідач ознайомився, про що свідчить його підпис. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі наданих позивачем доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved