Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що між [PERSON] та [PERSON] , 01.10.2008 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . 13.04.2021 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. Вихованням та утриманням сина займається позивач по справі - [PERSON] .. Син [PERSON] фактично проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , навчається в 9-А класі Спеціалізованої школи 1-3 ступенів з поглибленим вивченням французької мови [ADDRESS] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомо нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджується відсутністю серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Окрім вище вказаних обставин відповідачка - [PERSON] оформила нотаріально завірену заяву від 08.11.2023 року, якою вона дала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно свого сина - [PERSON] , [INFO] . За таких обставин [PERSON] вимушений звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 14.02.2024 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надати письмовий висновок щодо розв`язання спору щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача надали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Третя особа: Представник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що позовні вимоги визнає та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] .. Органом опіки і піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши веб-сайт, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 18) встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (копія на а.с. 14) встановлено, що [PERSON] 28.08.2021 року замінила прізвище, власне ім`я, по батькові, а саме: після держвної реєстрації зміни імені: вважати [PERSON] - [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.04.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.15). З заяви відповідачки [PERSON] завіреної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі № 462 від 08.11.2023 року вбачається, що [PERSON] дала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно свого сина - [PERSON] , [INFO] ( оригінал на а.с. 17). З довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради від 06.07.2023 року № 2023/005067894, вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується також договором найму (оренди) житла від 18.02.2021 року(а.с. 21). З довідки управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.11.2023 року № 51, вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається в 9-А класі Спеціалізованої школи 1-3 ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 110 імені К.Гапоненка міста Києва(а.с. 22). Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, рішення № 100-4399 від 12.04.2024 року позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно [INFO] , є доцільним та буде в інтересах дитини. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина - [PERSON] , [INFO] ,знайшов своє підтвердження, оскільки відповідачка впродовж тривалого часу не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином, тобто фактично відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, про що надала заяву, завірену нотаріусом, про відмову від батьківських прав стосовно свого сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виховання сина та свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Хмільницької міської ради, оскільки такий висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи,а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина, що відповідатиме інтересам дитини. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved