Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суді Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Свої вимоги мотивує тим, що 22.04.2003 року її сім`я та вона приватизували квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на зазначену вище квартиру було видано управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради на підставі розпорядження виконкому Кременчуцької міської ради від 22.04.2003 року за №18996/1. Разом з тим, вказане свідоцтво про право власності на квартиру містить помилку, а саме її ім`я як співвласника квартири [ADDRESS] , зазначено « [PERSON] , в той час як вірно « [PERSON] ». Розбіжності у написанні ім`я як співвласника квартири [ADDRESS] , на даний час є перешкодою у здійсненні права власності та розпорядження належним їй майном. Ухвалою Києво-Святошинського районного суді Київської області від 31.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву в якій заявлені вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши письмові матеріали по справі, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 6 ст. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно копії паспорту ID-картка № [NUMBER] , заявниця має наступні паспортні дані:\~ [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Кременчук, Полтавська область. Згідно копії свідоцтва про народження серія № [NUMBER] виданого 18.02.1993 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . [PERSON] , [INFO] має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.08.2017 року,\~ [PERSON] , [INFO] , одружилася [INFO] та після одруження має прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням виконкому Кременчуцької міської ради від 22.04.2003 року за №18996/1 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3483717 від 30.04.2004 року, вбачається, що вони видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] та « [PERSON] », які є співвласниками квартири [ADDRESS] . Вказані розбіжності є такими, що унеможливлюють право заявника у здійсненні нею права власності та розпорядження належним їй майном (квартирою). Таким чином, предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації свого права на розпорядженням належним їй майном. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що\~відповідно до даних паспорта громадянина України ID-картка № [NUMBER] виданого 15.09.2017 року, картки платника податків від 12.10.2017 року, ім`я заявниці\~вказано « [PERSON] ». Оскільки невідповідність в написанні імені в Свідоцтві про право власності на житло та у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно перешкоджає реалізації заявником права на розпорядження майном, співвласником якого вона є, тому суд дійшов висновку, що вимоги заявлені [PERSON] про встановлення належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved