Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

30 квітня 2024 року в провадження суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 21 липня 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, був укладений електронний договір №5782201 про надання споживчого кредиту. Договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на сайті товариства. Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 16 500 гривень, строк кредитування 360 днів, дата повернення кредиту 16 липня 2023 року, вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредит у розмірі 16 500 гривень, шляхом зарахування на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Відповідно п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п.4.3 договору. Після сплину строку договору відповідач умови договору не виконав, кредит та відсотки за користування коштами не погасив. 29 травня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" був укладений договір факторингу №29-05/2023, за умовами якого ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" отримало право вимоги до відповідача. Про відступлення права вимоги за кредитним договором відповідач був повідомлений ТОВ "Авентус Україна" листом на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору. До цього часу умови договору відповідачем не виконані, кредит та відсотки за користування коштами не повернутий. Станом на 30 квітня 2024 року заборгованість становить 61 812,30 гривень, з яких: 16 500 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 29 551,50 гривень - нараховані проценти, 15 760,80 гривень - нараховані позивачем проценти за 48 календарних днів. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 812,30 гривень, судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень. Позовна заява була подана позивачем через підсистему "Електронний суд" та зареєстрована в канцелярії суду 30 квітня 2024 року, відповідно до ст.33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 13 травня 2024 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи двічі повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяви про розгляд справи в його відсутність, не надходило. З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній письмовими доказами та зі згоди позивача, при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст.280-283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 цього кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 21 липня 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, був укладений електронний договір №5782201 про надання споживчого кредиту. Договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на сайті товариства. Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 16 500 гривень, строк кредитування 360 днів, дата повернення кредиту 16 липня 2023 року, вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредит у розмірі 16 500 гривень, шляхом зарахування на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Відповідно п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п.4.3 договору. Після сплину строку договору відповідач умови договору не виконав, кредит та відсотки за користування коштами не погасив. 29 травня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" був укладений договір факторингу №29-05/2023, за умовами якого ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" отримало право вимоги до відповідача. Про відступлення права вимоги за кредитним договором відповідач був повідомлений ТОВ "Авентус Україна" листом на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору. До цього часу умови договору відповідачем не виконані, кредит та відсотки за користування коштами не повернутий. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Таким чином, виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто, новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ "ФК"Фінтраст Україна", зареєстроване, як фінансова установа, відповідно до Рішення Національного банку України №21/112-рк від 21 січня 2022 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 30 квітня 2024 року заборгованість становить 61 812,30 гривень, з яких: 16 500 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 29 551,50 гривень - нараховані проценти, 15 760,80 гривень - нараховані позивачем проценти за 48 календарних днів. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. З матеріалів справи вбачається, що умови договору позивачем виконані. В свою чергу, відповідач умови договору не виконує, в зв`язку з чим, утворилася заборгованість, приведена позивачем у розрахунку. Відповідач, не подавши відзив, суму заборгованості не спростував, свого розрахунку не надав. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою до суду було подано Договір №28/03-2024 про надання правничої (правової) допомоги від 28 березня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Городніщевою Є.О., Звіт про надання правової допомоги від 22 квітня 2024 року та платіжна інструкція про сплату позивачем 10 000 гривень, за умовами договору, рахунок на оплату по замовленню. Згідно зі Звітом про надання правової допомоги від 22 квітня 2024 року адвокат надав клієнту наступні послуги: 1)збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості; 2)складання позовної заяви про стягнення заборгованості; 3)подача позовної заяви в інтересах клієнта. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved