Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] в якому вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18.09.2021 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім`я фактично розпалась, сторони припинили родинні стосунки, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 20.12.2023 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2024 року у зв`язку з відрядженням судді [PERSON] для роботи в Національній школі суддів України з 03.01.2024 року по 01.07.2024 року включно та на підставі наказу голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2023 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи. На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Дацюк О.І. Ухвалою суду від 29.02.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визнана обов`язковою явка позивача в наступне судове засідання. Сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання 21.03.2024 року не з`явились, у зв`язку з чим ухвалою суду від 21.03.2024 року визнана обов`язковою явка позивача в наступне судове засідання. 28.05.2024 року представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника наполягаючи на задоволенні позову. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. 29.05.2024 року позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів. Позов просила задовольнити та вважала за можливе розглянути справу в заочному порядку. Сторони в судове засідання 29.05.2024 року не з`явились, у зв`язку з чим ухвалою суду від 29.05.2024 року визнана обов`язковою участь позивача в судовому розгляді цивільної справи за її позовом. 31.05.2024 року відповідач направив до суду заяву, в якій просив провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 04.06.2024 року позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів. Позов просила задовольнити та вважала за можливе розглянути справу в заочному порядку. 11.06.2024 року представник позивача направив до суду заяву про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції за участю позивача та її представника з використанням власних технічних засобів. Перед початком судового засідання 17.06.2024 року позивач була підключена до відеоконференції в системі ВКЗ «Електронний суд», однак, під час судового засідання раптово вимкнула трансляцію та в подальшому на звязок не виходила. Після оголошення перерви, відповідач також був підключений до відеоконференції з використанням власних технічних засобів та повідомив суду про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені близько двох років назад. Посилаючись на дані обставини вказав про визнання позову та відсутність заперечень щодо розірвання шлюбу. У наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями\~проти\~розгляду\~справи в\~порядку\~спрощеного\~позовного провадження відповідач не скористався. Позивачем також не надано доказів, які не були подані разом із позовом, не заявлено інших клопотань. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого 18.09.2021 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позивач вказала на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач визнав позовні вимоги, суд вбачає підстави для задоволення позову. При вирішенні вимоги позивача про зміну прізвища після розірвання шлюбу суд виходить з наступного. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України. Статтею 15 ч. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 від 01.07.2010 року вказано, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Статтею 16 ч. 2 Закону України № 2398 передбачено, що державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Таким чином, питання зміни прізвища подружжя після розірвання шлюбу або залишення такого прізвища без змін проводиться в порядку, передбаченому чинним законодавством за заявою того з подружжя, який бажає змінити прізвище. В даному випадку права позивача в будь-який спосіб не порушені, тож в судовому порядку захисту не підлягають. Враховуючи, що в судовому порядку можуть бути захищені невизнані або оспорюванні права особи, натомість обрання позивачем прізвища після розірвання шлюбу є виключно її правом, яке вона може реалізувати в установленому порядку після набрання рішенням суду законної сили, її права на момент розгляду судом справи не порушені, тож в частині вимог про зміну прізвища належить відмовити. При цьому суд керується також і міркуваннями про те, що в даному випадку вимогу не може бути заявлено до відповідача [PERSON] , адже ним права позивача в частині обрання прізвища після розірвання шлюбу не порушені та порушені бути не можуть. Таким чином, вимога про залишення прізвища задоволенню не підлягає. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial