Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 22.10.1988 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі неповнолітніх дітей немає. Позивач вказала, що причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного з подружжя, розбіжностями у поглядах на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Впродовж тривалого часу сторони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені та спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, примирення між сторонами неможливе. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 22.10.1988 Байковецькою сільською Радою народних депутатів Тернопільського району, про що складений актовий запис № 17. 07.05.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 03.06.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 03.06.2024 розгляд справи не відбувався у зв`язку із повідомленням про замінування Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Судове засідання призначене на 01.07.2024. У судове засідання 01.07.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Молень Р.Б., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 01.07.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 22.10.1988 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що Байковецькою сільською Радою народних депутатів Тернопільського району складений актовий запис № 17. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Байковецькою сільською Радою народних депутатів Тернопільського району (а.с. 5). У даному шлюбі неповнолітні діти відсутні. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалася на те, що причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного з подружжя, розбіжностями у поглядах на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Впродовж тривалого часу сторони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені та спільне господарство сторони не ведуть. Такі обставини повністю визнав у своїй заяві відповідач та не заперечував проти їх існування. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується що підтверджується квитанцією № ПН 215600426655 (платіж № 1324244710) від 02.05.2024 (а.с. 1), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач у позовній заяві вказала про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які сплатила позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: approved