Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру, загальною площею 29,8 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка за життя, а саме 03 листопада 1998 року залишила заповіт, посвідчений нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею, зареєстрований в реєстрі за № 1-4432. [PERSON] заповіла позивачці квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 січня 1994 року № 49, виданого житлово-комунальною конторою «Луганстрой». У встановлений законом строк позивачка звернулася до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита відповідна спадкова справа, однак позивачка не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 06.11.2023 року [PERSON] звернулася до суворовської державної нотаріальної контори в м.Одеса із заявою про отримання свідоцтва про право вна спадщину за законом, однак у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, оскільки спадкова справа була заведена в м.Сєвєродонецьку Луганської області, яке на сьогодні являється тимчасово окупованою територією. Крім того, документи з Сєвєродонецької державної нотаріальної контори не передавались та не вивозились з адреси розташування контори, в зв`язку з веденням активних бойових дій. Таким чином, позивач, з метою захисту своїх спадкових прав, звернулася до відповідного суду із цим позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно в судовому порядку. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 77). Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року закінчене підготовче судове засідання призначено розгляд справи по суті (а.с. 113). Позивач та представник позивача у судовому засіданні надали пояснення по суті позову, заявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Позивач надала також пояснення про те, що вона являється єдиною спадкоємицею за заповітом, що прийняла спадщину, відповідно до закону, спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщину у померлої [PERSON] не було. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суду надано копію свідоцтва про право власності на житло, видане 13 січня 1994 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганстрой», у відповідності до якого [PERSON] , являється власницею квартири, загальною площею 29,8 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на житло зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації 28 лютого 1994 року (а.с. 18-19 ). Означену квартиру [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] , про що свідчить копія заповіту, посвідченого 03 листопада 1998 року завідувачем Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. (а.с. 16). [PERSON] померла [INFO] в м.Сєвєродонеьку Луганської області, про що свідчить свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 17.06.2005 року Другою сєверодонецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 211 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . відомостей про видані свідоцтва інформаційна довідка не містить (а.с. 20-21). 06.10.2023 року позивач звернулася до Державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 22-23). Суворовська державна нотаріальна контра у місті Одеса повідомила [PERSON] про неможливість видачі такого свідоцтва, оскільки воно повинно видаватись за місцем відкриття спадщини (а.с. 24-25). В свою чергу Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції на звернення [PERSON] повідомило, що Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, на підставі Наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.07.2023 року № 6154/04 з 11 липня 2023 року до особливого розпорядження перебуває в простої, документи до архіву не здавались та не вивозились, не передавались, у зв`язку з веденням активних бойових дій (а.с. 26-27). Позивачка дійсно є дочкою померлої [PERSON] (а.с. 28-31). Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ч.2 ст. 1299 ЦК України у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, право володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає з моменту державної реєстрації цього майна. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Право власності спадкодавиці [PERSON] на квартиру було набуте до 01 січня 2004 року, тому до таких правовідносин суд, крім іншого, вважає за необхідне застосувати норми Цивільного кодексу УРСР, 1963 року, Закону України від 07.02.1991 року «Про власність» . У відповідності до ст. 12 Закону України «Про власність» громадяни набувають право власності у разі укладання угод, які не заборонені Законом. За змістом ст.ст. 128, 153 Цивільного Кодексу УРСР, 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібний у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однією зі сторін повинно бути досягнуто згоди В свою чергу, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї із таких умов: 1)Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2)На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. Між тим, державна реєстрація таких прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, одним з яких є документ, яких підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (оригінал та копія), в якості якого є укладений у встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Згідно з ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved