Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

[PERSON] , за участі заінтересованої особи [PERSON] , в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що заявник проживає\~у найманій\~квартирі [ADDRESS] після\~того,\~як [PERSON] ,\~фактично вигнав\~їх з\~дитиною з\~квартири,\~яку вони\~разом з\~ним придбали\~за їхні\~спільні кошти,\~але [PERSON] \~обманув заявника\~та оформив\~квартиру на\~свою бабусю\~з іншої\~області,\~яка потім\~йому її\~подарувала.\~Заявник звернулася\~до суду\~з позовом\~про визнання\~такої угоди\~недійсною,\~і [PERSON] \~після цього\~використовує будь-який\~привід,\~щоб вчинити\~сварки,\~конфлікти,\~пише образливі\~CMC\~повідомлення на\~телефон заявника,\~пише на\~заявника нісенітниці\~в своїх\~скаргах в\~поліцію,\~звертається в\~соціальну службу,\~отримав рішення\~органу опіки\~і піклування\~про зустрічі\~по суботах\~з дитиною,\~однак не\~приходить до\~дитини,\~аліменти майже\~не платить,\~покинув роботу,\~щоб на\~дитині не\~платити аліменти.\~В той\~же час,\~звертається зі\~скаргами в\~поліцію,\~що [PERSON] йому перешкоджає побачення з донькою, що не відповідає дійсності, заявник цьому не перешкоджає, однак дитина сама не бажає з ним зустрічатися, вона його боїться. Заявник зазначає, що в травні 2024 року, [PERSON] прийшов до школи, де вчиться донька і намагався її поцілувати. Донька не бажала цього і відсторонилася від нього, тоді він грубо взяв її за шию, зробивши їй боляче і налякавши дитину, притягнув до себе, поцілував в щоку і заявив: «що якщо вона так буде поводити себе відносно нього, то він її відлупцює». Донька прийшла зі школи вся в сльозах, заявник з донькою звернулися до психолога, і відповідно до наданої психологом психологічної характеристики дитини від 11.06.2024 року, зустрічі дитини з батьком небажані, так як він психологічно негативно впливає на її стан, вона його боїться, тому що боїться, що він буде її бити, і дитина повідомила психологу, що взагалі не хоче бачити батька. Це підтверджується і записами на дисках, які заявник додає до заяви, з яких видно, що дитина про це заявила і батькові, що вона його не любить, не бажає з ним бачитися, тому що він кричить на неї і поводиться з нею дуже авторитарно. Крім того, заявник зазначає, що донька просила її не давати батькові в суботу. Також зазначила, що буде звертатися з заявою до органу опіки та піклування Вінницької міської ради, щоб скасували своє рішення про побачення доньки з батьком [PERSON] , оскільки в неї є підстави переживати за свою безпеку та безпеку дитини. При цьому зазначає, що відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 р., [PERSON] визнаний винний у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу. Однак поведінка [PERSON] відносно заявника та їх доньки лише погіршилася, вони з дитиною і надалі потерпають від психологічного насильства зі сторони [PERSON] , а отже, його поведінка негативно впливає на здоров`я заявника, її працездатність, психолочно негативно впливає на стан здоров`я дитини. Заявник вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи і такі ризики є реальними. У зв`язку із викладеним заявник звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . У судове засідання заявник [PERSON] та її представник - адвокат Вдовцова Л.К. не з`явились, надали до суду заяву в якій просили заяву про обмежувальний припис задовольнити та видати обмежувальний припис строком на 6 місяців. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся судовою повісткою та через оголошення на офіційному сайті Судової влади. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису; суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є : батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.08.2017 року. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницького області від 03.05.2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Із Психологічної характеристики від 11.06.2024 року, акту та висновку оцінки потреб сім`ї від 21.08.2023 року вбачається, що дитина при розмові про батька, засмучується, розгублена, тривожна, боїться, щоб останній не бив її, коли хтось стукає в двері, дитина стає тривожна, оскільки очікує, що це може бути батько [PERSON] , що також підтверджується, відео файлом, який досліджено в судовому засіданні. З СМС повідомлень вбачається, що [PERSON] , спілкується з заявником грубо, виражається до неї нецензурними словами, що впливає на психологічний стан [PERSON] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 р. [PERSON] визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення [PERSON] домашнього насильства не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені постановою суду, яка набрала законної сили. Відповідно до п.п. 3, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні; у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Отже, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved