Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 22 листопада 2001 року позивача батько склав заповіт, яким заповідав все своє майно своїй дочці - [PERSON] . [INFO] її батько, [PERSON] помер. 12 листопада 2013 року позивач звернулася до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., із заявою про прийняття спадщини. 22 вересня 2018 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., її відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку площею, 03244 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою для відмови в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом слугувала відсутність в неї правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. За таких обставин, з метою захисту її прав та інтересів, вона прийняла рішення звернутися з цим позовом до суду. Позивач до суду не з`явилася, але надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати в її відсутності. Представник відповідача Маньківської селищної ради, в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу слухати у його відсутності та при ухваленні рішення покладається на думку суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обстаини та відповідні правовідносини. [INFO] помер [PERSON] (а.с.4). 22 листопада 2001 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно своїй дочці - [PERSON] (а.с.5). 12 листопада 2013 року позивач звернулася до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., із заявою про прийняття спадщини (а.с.7,8). 12 вересня 2018 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., позивачу відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку площею 03244 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою для відмови в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом слугувала відсутність в неї правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку (а.с.6). Згідно витягу з погосподарської книги №152 від 29.03.2023 р. виданого виконавчим комітетом Маньківської селищної ради вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] та присадибна земельна ділянка загальною площею 0,3244 га, кадастровий номер 7123181500:01:03:0048 рахується за покійним [PERSON] (а.с.11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 2.11.2020 р. вбачається, що дійсно власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , підставою виникнення права власності зазначено договір дарування №2484 від 22.11.2001 р. Також із даного витягу вбачається факт того, що відносно даного майна встановлено заборону на відчудження. Підставою обтяження зазначено договір іпотеки №3713 від 23.08.2007 р. (а.с.12). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №614068 від 15.08.2007 р. вбачається, що даний акт видано [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3244 га, яка розташована по [ADDRESS] і зазначено цільове призначення як для ведення особистого селянськогогосподарства (а.с.13). Згідно наданої копії паспорта громадянина України вбачається прізвище позивачки як " [PERSON] " (а.с.10). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.04.2017 р. вбачається, що позивачка отримала прізвище " [PERSON] " після укладення шлюбу з гр. [PERSON] (а.с.9). До укладення шлюбу позивач мала прізвище " [PERSON] ", що відображено в даному свідоцтві. Суд звертає увагу, що позивач стверджуючи, що померлий [PERSON] " [PERSON] є її батьком не надала належних та допустимих доказів даних родинних відносин, оскільки в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про народження позивача, а з наданих суду позивачем матеріалів справи встановити факт того, що померлий [PERSON] " [PERSON] є батьком позивача неможливо. В матеріалах справи є копія заповіту, згідно якого гр. [PERSON] заповів своє майно дочці [PERSON] " [PERSON] , тобто прізвище спадкоємця зазначено з апострофом, але згідно матеріалів справи вбачається, що укладаючи шлюб позивач мала прізвище " [PERSON] ", тобто прізвище без апострофа. Доказів які б спростовували дану обставину та підтверджували б факт родинних відносин суду не надано. Не підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем є самостійною підставою до відмови у задоволенні позовних вимог вцілому. Крім того суд зазначає, що суду не надано належних та достовірних доказів того, що спадкове майно яке є предметом позову дійсно належить померлому [PERSON] " [PERSON] , оскільки суду не надано доказів того, що на момент розгляду справи земельна ділянка та житловий будинок дійсно належить померлому [PERSON] " [PERSON] , оскільки надання ксерокопії державного акту без надання для огляду оригінала даного документа та надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформовану у 2020 р. без надання інших правовстановлюючих документів щодо житлового будинку, не є автоматичною підставою вважати що дане майно на даний час належить спадкодавцю, враховуючи ту обставину, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину саме на підставі відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 та 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. В даному випадку жодного клопотання щодо витребування доказів від позивача до суду не надходило. Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням\~є перехід\~прав та\~обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців),\~а відповідно\~ст.\~1217\~цього ж\~кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1218\~ЦК України\~визначено,\~що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В даному випадку, судом встановлено що має місце факт не підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, що є самостійною підставою до відмови у задоволенні даних позовних вимог вцілому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed