Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовну вимогу вона мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованомуу шлюбі з 22 серпня 2011 року. Відповідач є батьком дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .Відповідач\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дітей не\~надає. Просить\~стягнути з\~відповідача на\~її користьаліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця, починаючи з 02 лютого 2024 року, тобто з дня подання до суду заяви про видачу судового наказу, у видачі якого було відмовлено ухвалою судді, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2011 року виконавчим комітетом Тошківської селищної ради м. Первомайськ Луганської області, актовий запис № 7. Від сумісного життя мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Відповідно до ухвали судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року по справі № 194/206/24 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей з [PERSON] , відмовлено у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за\~ відсутності\~ домовленості\~ між\~ батьками\~ про\~ сплату аліментів\~ на\~ дитину\~ той\~ із\~ них,\~ з ким вона проживає,\~ вправі звернутися до суду з відповідним позовом. \~Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ \~ \~ \~ Згідно ч.ч. 1-2 ст. 179 Сімейного кодексу України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. \~ \~\~\~ \~\~ \~ Згідно\~ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти\~на дитину\~присуджуються за\~рішенням суду\~від дня\~пред`явлення\~позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд бере\~до уваги\~те,\~щоаліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а позивач\~звернулася до\~суду з\~відповідним позовом 21 березня 2024 року. Судом не береться до уваги посилання позивача, що вона має право на стягнення аліментів за минулий час, а саме з 02\~лютого 2024\~року (з\~дня подання\~до суду\~заяви про\~видачу судового\~наказу,\~у видачі\~якого було\~відмовлено ухвалою\~судді),\~оскільки позивач не надала суду, у відповідності до ч.2 ст. 191 СК України, жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню. За таких обставин, та з урахуванням того, що аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,а позивач звернулася до суду з позовною заявою 21 березня 2024 року, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 21\~березня 2023року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, про що просить позивач в позовній заяві. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial