Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що є власником житлового будинку [ADDRESS] "я на підставі договору купівлі продажу від 22.08.2023 року. У вказаному житловому будинку зареєстрований але не проживає член сім"ї колишнього власника [PERSON] . Вказує, що останній добровільно знятися з місця реєстрації не бажає. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутності, заявлені вимоги підтримує (а.с.23). Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.18-19, 27,29). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України). Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.08.2023 року серії НСН №710213, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г. та витягу з Державного реєстру речових прав № 343727110 від 22.08.2023 року позивачка - [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 8-11, 12). Згідно з витягу №71 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.12.2023 року за адресою [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до\~ст.\~317,\~319\~ЦК України\~власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпорядження своїм\~майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі, зокрема …, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується)… . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За статтею 386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. З набуттям позивачем по даній справі права власності на житло, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в такому інших осіб, а так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим. На підставі наведеного,

Outcome: approved