Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її племінник [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), посвідчене дублікатом сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0347737 від 23.02.2000 року, розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності колишнього КСП «Олександрівське», розташованого на території с. Олександрівка Бобровицького району Чернігівської області. Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , позивач прийняла, що підтверджується заявою про прийняття спадщини та матеріалами спадкової справи 586/2006. [PERSON] , народився [INFO] (в актовому записі про його народження прізвище записано [PERSON] ), тобто потрібно вносити зміни в актовий запис про народження. Позивач не може бути замовником в РАЦСі на виправлення помилки та отримання витягу з актового запису про народження свого племінника, так як не може до кінця встановити родинний зв`язок зі своєю рідною сестрою по батькові. В реєстрах відсутні актові записи про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Позивач - [PERSON] (« [PERSON] » мовою оригіналу) народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого її мати - « [PERSON] » мовою оригіналу, батько - «Чухлиб Влас [PERSON] » мовою оригіналу. Факт родинних відносин між позивачкою та її сестрою по батьку, [PERSON] (« [PERSON] » так у документі, [INFO] , що підтверджується архівною довідкою з Державного архіву Чернігівської області від 06.11.2023 року №Л-1431, відповідно до якої мати - « [PERSON] » так у документі, батько «Чухлеб Влас [PERSON] ». Сестра позивачки, [PERSON] померла у 1964 році, свідоцтва про смерть у позивачки немає, адже в неї був чоловік (відповідно документи мали залишитись у нього). Їй відомо що він помер раніше свого сина [PERSON] . Нажаль односельчан які б пам`ятали історію їх родини, і могли б це підтвердити в суді, не залишилося. Державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори Чернігівської області Кучерявець Л.О., було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) від 03.02.2024 року. 15.02.2024 року у випуску газети «ГАРТ» №7 (3166) опубліковано оголошення, що втрачено дублікатом сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0347737 від 23.02.2000 р. на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. Згідно довідки ВП №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області за №7/124/45.2-2024 від 19.02.2024 року, про те, що дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0347737, належний [PERSON] , в стіл знахідок не надходив і ніде не значиться.? Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом третьої черги на спадщину після смерті [PERSON] . Спадкоємців за законом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] відсутні. Ухвалою суду від 07.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 08.04.2024 року від представника відповідача Бобровицької міської ради Чернігівської області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що ознайомившись із позовною заявою [PERSON] до Бобровицької міської ради Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, Бобровицька міська рада вважає позов необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню зважаючи на відсутність доказів, які б з достовірністю підтверджували факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним племінником [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що [PERSON] є її рідним племінником, проте жодних підтверджуючих такий факт документів, на їхню думку, суду не надає. Позивачем навіть не долучено до матеріалів справи свідоцтво про народження [PERSON] . В долучених до матеріалах справи доказах містяться розбіжності щодо дати народження [PERSON] , адже у архівній довідці від 06.11.2023 року № Ч-1431 дата народження [PERSON] 17 серпня 1923 року в той час коли у Витязі № 00040578413 від 18 липня 2023 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану дата народження [PERSON] [INFO] . В свідоцтві про народження позивача прізвище, ім`я, по батькові матері [PERSON] в той час коли згідно архівної довідки від 06.11.2023 року № Ч-1431 мати [PERSON] - [PERSON] . Звертають увагу суду, що спадкова справа відкрита після смерті [PERSON] в той час коли в постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) значиться спадкодавцем [PERSON] . 03.05.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що стосовно викладених у відзиві відповідача заперечень щодо не надання свідоцтва про народження [PERSON] , просить звернути увагу на її пояснення викладенні в позовній заяві, а саме в актовому записі про народження [PERSON] прізвище записано [PERSON] , тобто потрібно вносити зміни в актовий запис про народження. Позивач не може бути замовником в РАЦСі на виправлення помилки та отримання витягу з актового запису про народження свого племінника, адже не може до кінця встановити родинний зв`язок зі своєю рідною сестрою по батькові. В реєстрах відсутні актові записи про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Це підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану №00040578413 від 18.07.2023 року та повідомленням з Державного архіву Чернігівської області від 06.11.2023 року №Л-1432. Щодо розбіжностей прізвища, ім`я, по батькові їх матерів: у позивача « [PERSON] » мовою оригіналу, та у її сестри « [PERSON] » так у документі, просить звернути увагу на її пояснення викладенні в позовній заяві, а саме що вони є сестрами по батькові. У відзиві не вірно вказана дата народження її сестри по батьку, [PERSON] (« [PERSON] » так у документі, [INFO] , що підтверджується архівною довідкою з Державного архіву Чернігівської області від 06.11.2023 року №Л-1431, відповідно до якої мати - « [PERSON] » так у документі, батько - «Чухлеб Влас [PERSON] » так у документі. А саме вказано 17 серпня 1923 року, в той час як в позовній заяві описано 17 вересня 1923 року. З огляду на вищезазначене, вважає, що є всі підстави в задоволенні позовної заяви. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити за наявними матріалами справи. Представник відповідача Бобровицької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 10.05.2006 р.(а.с.9). Відповідно до довідки №1477/4-0717 2024 від 18.01.2024 року виданої Олександрівським старостинським округом Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області про те, що на момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №7335778 від 16.11.2006 р. підтверджується, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 586/2006(а.с.11). Постановою державного нотаріуса Бобровицької державної нотаріальної контори Чернігівської області Кучерявець Л.О. від 03.02.2024 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що було виявлено відсутність документів, які б підтвердили родинні зв`язки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-19). Із постанови державного нотаріуса Бобровицької державної нотаріальної контори Чернігівської області Кучерявець Л.О. від 03.02.2024 року, також вбачається, що 14 червня 2008 року № 2-14/1372 на адресу нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] про прийняття ним спадщини за законом після смерті двоюрідного брата, [PERSON] , який помер [INFO] , справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області 14 травня 2008 року за реєстровим номером 746 та якому рішенням Бобровицького районного суду від 16 квітня 2008 року (справа № 2-389/2008 р.) було визначено додатковий строк три місяці з дня вступу рішенням в законну силу для подання ним заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] двоюрідного брата [PERSON] . Дана заява була зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 753 та приєднана до спадкової справи № 586/2006. Таким чином, двоюрідний брат [PERSON] також звертався з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою\~статті 15ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 51ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Тлумачення\~статті 51ЦПК України\~свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Відтак, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. З огляду на викладене, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 523/9076/16-ц. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Така ж позиція висловлена у постановах Верховного суду від 01.03.2023 у справі № 604/1312/20, від 19.01.2022 у справі № 280/4/18. У даній справі предметом спору є встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , при цьому відповідачем зазначено Бобровицьку міську раду Чернігівської області. Разом із тим, судом встановлено, що після смерті [PERSON] є інший можливий спадкоємець його двоюрідний брат [PERSON] , від якого до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за законом та якому рішенням Бобровицького районного суду від 16 квітня 2008 року у справі № 2-389/2008, було визначено додатковий строк три місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання ним заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] двоюрідного брата [PERSON] . Таким чином, [PERSON] являється належним відповідачем по справі. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 ЦПК України, п. 1 ч. 1\~ст. 189 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Разом із тим, суд не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. Частиною 4\~статті 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні клопотань про залучення до участі у справі [PERSON] в якості відповідача або заміни неналежного відповідача, не заявляла. Таким чином, слід дійти висновку, що суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень, позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, проте, встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав. Вказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Враховуючи вказані положення закону, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed