Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, заперечень відповідача. Позивач, [PERSON] , звернувсь до суду з даним позовом до відповідача Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення коштів в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.01.2022 року головним державним виконавцем - Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Осіпчук І.В. в ході проведення виконавчих дій відповідно до доручення виданого 04.01.2022 року начальником відділу Брусилівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Вангородським С.М., під час примусового виконання виконавчого листа №2-2938 виданого Корольовським районним судом м.Житомира 23.11.2010 року про стягнення боргу у розмірі 25861,96 грн. солідарно - було вилучено належний [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ ДЕУ д.н.з. [NUMBER] шляхом винесення постанови про опис та арешт майна. Державному виконавцю було роз`яснено, що борг погашено ще в 2013 р. та було надано копію квитанції про сплату боргу боржником. 14 січня 2022 року [PERSON] було подано заяву до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) з клопотанням про повернення йому вилученого автомобіля, однак заява залишена без розгляду. Вважаючи такі дії державного виконавця незаконними, їх було оскаржено до суду. Ухвалою Корольовського районного суду у м. Житомирі від 02.08.2022 року у справі №2-2938/10 скаргу [PERSON] задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову від 04.01.2022 року, винесену головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Осіпчук І.В. про опис та арешт майна під час примусового виконання виконавчого листа №2-2938, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 23.11.2010 року. Також було оскаржено до суду і бездіяльність державного виконавця щодо нерозгляду заяви про повернення автомобіля. Ухвалою Корольовського районного суду у м.Житомирі від 02.08.2022 року у справі №2-2938/10 скаргу [PERSON] задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність Брусилівського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) щодо нерозгляду заяви від 14.01.2022 року, зобов`язано повторно розглянути заяву від 14.01.2022 року. Однак, рішення суду не виконано і автомобіль до даного часу [PERSON] не повернуто, його місцезнаходження невідоме. Належний [PERSON] автомобіль з 23 березня 2019 року перебував в оренді відповідно: до договору оренди від 23.03.2019 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенком О.І. Плата за один день оренди автомобіля згідно вищевказаного договору становить 1000 грн. за один день оренди. В зв`язку з вилученням автомобіля та неможливістю його використання згідно умов договорів, позивач, як орендар, перестав виплачувати [PERSON] орендну плату. За період з 23.08.2023 і по 30.08.2023 року утворилася заборгованість у сумі 8000,00 грн. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.02.2024 року у справі №275/5/24 позов [PERSON] задоволено та стягнуто з позивача на користь [PERSON] 8 000,00 грн. заборгованості по оплаті за договором оренди автомобіля. 12.03.2023 року позивачем добровільно виконано рішення Брусилівського районного суду Житомирської області та сплачено [PERSON] 8000,00 грн. заборгованості по оплаті за договором оренди автомобіля. Враховуючи те, що орендованим автомобілем позивач не користувався в зв`язку з неправомірними діями працівників ВДВС, він поніс матеріальні витрати, то позивач має право на відшкодування завданих збитків з ВДВС в порядку регресу. За вказаних обставин, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить: стягнути в порядку регресу з Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь [PERSON] кошти в сумі 8000,00 грн. До суду, представником відповідача Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) подано відзив відносно позовних вимог, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначили, що у Коростишівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №2-293, що виданий 23.11.2010 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за рішенням суду від 29 жовтня 2010 року, на користь Кредитної спілки «Альянс Україна» боргу у розмірі 25861,96 грн., виконавче провадження №22905855. Постановою ВП №22905855 від 21 грудня 2017 року начальником Брусилівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кравчуком О.Є. накладено арешт на майно боржника, в тому числі і на транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO, 2007 poку випуску, державний номер [NUMBER] . 09 листопада 2021 року постановою ВП №22905855 Брусилівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) оголошено в розшук майно [PERSON] , а саме, вказаний транспортний засіб за дорученням ВП №22905855 від 04 січня 2022 року Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) доручено здійснити оплату належного боржнику транспортного засобу та передати автомобіль на відповідальне зберігання ДП «СЕТАМ». 04 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було описано та арештовано транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO, 2007 р.в., державний номер [NUMBER] з метою примусового виконання виконавчого документа №2-2938 від 23.11. 2010 р. Державним виконавцем 15.06.2023, 05.07.2023 рекомендованою кореспонденцією направлено вимогу до ДП "СЕТАМ" щодо повернення [PERSON] транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO, 2007 р.в., державний номер [NUMBER] . В період з 15.06.2023 по 17.04.2024 державним виконавцем направлялися рекомендованою кореспонденцією [PERSON] вимоги забрати транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO, державний номер [NUMBER] з повідомленням місцезнаходження транспортного засобу. Від [PERSON] до відділу ДВС, у відповідь на вищезазначені вимоги державного виконавця, надходили письмові звернення з вимогою доставити вилучений автомобіль на місце вилучення за адресою КПП та забезпечити присутність працівника виконавчої служби для передачі автомобіля з залученням оцінювача майна для оцінки транспортного засобу. Закон України «Про виконавче провадження» не містить положень щодо «доставлення вилученого майна за місцем вилучення майна» та залучення при цьому експерта для оцінки майна. Договір 20.09.2022 було укладено вже після опису та арешту автомобіля, що свідчить про те, що позивач, укладаючи даний договір, мав усвідомлювати про неможливість його реального виконання під час відсутності предмету договору. Відділ вважає, що шкода не заподіяна [PERSON] , так як він знан де знаходиться описане майно, і міг його забрати на вимоги державного виконавця. Позивач [PERSON] до суду подав відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що доводи відповідача є надуманими та не відповідають матеріалам справи, як доказ до матеріалів справи надано договір оренди від 23.03.2019 року, який в порядку статті 764 ЦК України був пролонгований сторонами та новий строк і дійсний до 23.03.2025 року. Враховуючи те, що протиправність дій відповідача доведена судовими рішеннями, внаслідок цих дій позивач зазнав матеріальних втрат, наявність між діями та наслідками причинного зв`язку, то і доводи відповідача про безпідставність позову являються також безпідставними, направленими на уникнення юридичної відповідальності, а тому просив позовні вимоги задовольнити. Процесуальній дії у справі. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.04.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення ( виклик сторін). Заяви, клопотання сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду, позивач подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду, подали заяву, відповідно до якої просили здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України Фактичні обставини встановлені судом. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що 23.03.2019 між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу, який було посвідчено приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенком О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 426. Відповідно до вказаного договору оренди відповідачу було передано в оренду транспортний засіб ЗАЗ Daewoo, р/н [NUMBER] , що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , виданого 21.09.2007 року Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС України в Житомирській області (а.с. 6). Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир від 02.08.2022 року у справі №2-2938/10 скаргу [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову від 04.01.2022 року, винесену головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Осіпчук І.В. про опис та арешт майна під час примусового виконання виконавчого листа №2-2938, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 23.11.2010 року. Ухвала суду набрала законної сили 18.08.2022 р. ( 7-9). Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.02.2024 у справі № 275/5/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором оренди - задоволено. Стягнуто з\~\~ [PERSON] \~на користь [PERSON] заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди транспортного засобу від 23.03.2019 року у сумі 8 000 гривень. Рішенням суду встановлено, що заборгованість орендаря з орендної плати станом на 30.08.2023 р. становила 8000 грн. Відповідно до відомостей з ЄРДСР рішення суду набрало законної сили 02.04. 2024 р. ( а.с. 10-11). Як вбачається з розписки від 21.03.2024 р. позивач на виконання вищевказаного рішення сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000 грн ( а.с.12). Застосовані судом норми права та мотиви суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ст.ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 56 Конституції України\~визначено, щокожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Змістом статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі ст. 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Позивач, як на підставу задоволення позову, посилається на наявність рішення суду, яким визнано неправомірною та скасовано постанову від 04.01.2022 головного державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Осіпчук І.В. про опис та арешт майна під час примусового виконання виконавчого листа №2-2938, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 23.11.2010 року. Суд, вважає, що наявність вищевказаного судового рішення, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням ( за скаргою [PERSON] ) не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння матеріальної шкоди. Окрім того, суд під час розгляду цієї справи враховує принцип «заборони суперечливої поведінки». Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови). Згідно з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1\~статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки. Так, позивач [PERSON] , в період дії договору оренди транспортного засобу, після арешту майна (транспортного засобу) заходів щодо розірвання договору оренди не вживав, а навпаки, після звернення до суду [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди за період з 23.08.2023 по 30.08.2023, позовні вимоги визнав в повному обсязі, та на виконання рішення суду сплатив заборгованість за договором оренди. Відповідно до вимог ст. 12,81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed