Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер гр. [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинок (А-1), загальною площею 63,8 м2, в тому числі житловою площею 28,6 м2, з господарськими будівлями та спорудами: прибудова до будинку (а-1), прибудова до будинку (а1-1), ганок (аг), ганок (аг1), літня кухня (Б-1), прибудова до літньої кухні (б-1), гараж (Г-1), сарай (Д-1), сарай (Ж-1), частина колодязя (1/2к), сарай (Л-1), літній душ (М-1), сарай (Н-1), льох (п-1), льох (р-1), колодязь (с), вбиральня (Т-1), колодязь (ф), колодязь (х), ворота (№1), паркан (№2), вимощення (І), за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя померлим заповіт не складався. На день смерті померлий не був одружений, за час свого життя дітей не мав, батьки померли до дня його смерті, єдиним спадкоємцем другої черги за законом після його смерті є його рідний брат [PERSON] , який 04.09.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздя М.І. із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 578902443. Але за життя [PERSON] юридично не оформив прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що [INFO] він помер. У зв`язку з тим, що померлий не встиг за життя оформити право власності на спадкове майно, яке належало йому на день смерті, право на прийняття спадкового майна переходить до його спадкоємців. За час свого життя померлим заповіт не складався. Єдиними спадкоємцями першої черги, після його смерті, є дружина [PERSON] , донька [PERSON] (позивач) та донька [PERSON] (відповідач). Оскільки, відповідачка [PERSON] наміру щодо прийняття спадкового майна не мала, тому позивачка [PERSON] разом з [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздя М.І. з питання прийняття позивачкою спадщини та відмови від своєї частини спадщини [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , на підставі яких 20.05.2019 року нотаріусом було заведено спадкову справу №64200501. Позивач 02.10.2019 року звернулась до приватного нотаріуса Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздя М.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало померлому. Спадкове майно було поділено нотаріусом на частки між сторонами по справі, а саме оформлено спадщину та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, тільки на 2/3 частки спадкового майна. 1/3 частка спадкового майна залишилась неоформленою, через що, позивач вимушена звернутись до суду з питання визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч. 2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане виконавчим комітетом Максиміянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, серії [NUMBER] від 10.03.2015 року, актовий запис № 43. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинок (А-1), загальною площею 63,8 м2, в тому числі житловою площею 28,6 м2, з господарськими будівлями та спорудами: прибудова до будинку (а-1), прибудова до будинку (а1-1), ганок (аг), ганок (аг1), літня кухня (Б-1), прибудова до літньої кухні (б-1), гараж (Г-1), сарай (Д-1), сарай (Ж-1), частина колодязя (1/2к), сарай (Л-1), літній душ (М-1), сарай (Н-1), льох (п-1), льох (р-1), колодязь (с), вбиральня (Т-1), колодязь (ф), колодязь (х), ворота (№1), паркан (№2), вимощення (І), за адресою: [ADDRESS] , що належало [PERSON] на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.10.2012 року, справа № 2-533-2028/2012, зареєстровано в Мар`їнському БТІ 01.11.2012 року за реєстраційним номером: 25102473, номер запису:58, в книзі: 1-58. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За час свого життя померлим заповіт не складався. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідний брат [PERSON] , родинні зв`язки підтверджується свідоцтвом про одруження (батьків), видане виконавчим комітетом Георгіївської сільської ради Мар`їнського району Сталінської області, серії [NUMBER] від 05.01.1958 року, актовий запис № 1, свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Георгіївської сільської ради Мар`їнського району Сталінської області, серії [NUMBER] від 05.01.1958 року, актовий запис № 2, свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Георгіївської сільської ради Мар`їнського району Сталінської області, серії [NUMBER] від 28.04.1956 року, актовий запис № 7. Інших спадкоємців за законом після смерті померлого, не має. [PERSON] прийняв спадщину за законом, відповідно до спадкової справи № 578902443, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.09.2015 року № 41396781. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане виконавчим комітетом Максиміянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, серії [NUMBER] від 22.02.2019 року, актовий запис № 14. Відповідно до\~статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссаров (спадкова трансмісія). Як зазначив Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2021 року (справа N 720/2683/19, провадження N 61-15347св20) спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента. Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Тобто, у зв`язку з тим, що померлий не встиг за життя оформити право власності на спадкове майно, яке належало йому на день смерті, право на прийняття спадкового майна переходить до його спадкоємців. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинок (А-1), загальною площею 57,9 м2, в тому числі житловою площею 42,6 м2, з господарськими будівлями та спорудами: веранда до житлового будинку (а-1), ганок (а1), сарай (З-1), колодязь (к), льох (п-1), сарай (С-1), сарай (М-1), вбиральня (У-1), ворота (№1), паркан (№2), за адресою: [ADDRESS] , належний померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23.11.1987 року виконавчим комітетом Максимільянівської сільської ради згідно рішення Мар`їнської районної ради від 19.08.1987 року за № 168 та зареєстрований в Селидівському БТІ 23.11.1987 року за реєстровим номером:185, в книзі: 1-185. За час свого життя померлим заповіт не складався. Єдиними спадкоємцями першої черги, після його смерті, є дружина [PERSON] , донька [PERSON] (позивач) та донька [PERSON] (відповідач), родинні зв`язки підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виконавчим комітетом Максиміянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, серії [NUMBER] від 28.07.1979 року, актовий запис № 13, свідоцтвом про народження, виконавчим комітетом Максиміянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, серії [NUMBER] від 19.07.1980 року, актовий запис № 32, свідоцтвом про народження, виконавчим комітетом Максиміянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, серії [NUMBER] від 26.12.1981 року, актовий запис № 72. Дошлюбне прізвища позивача [PERSON] змінено на прізвище чоловіка « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області, серії [NUMBER] від 06.09.2008 року, актовий запис № 69. Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті померлого, не має. Відповідач [PERSON] наміру щодо прийняття спадкового майна не мала, тому у строк встановлений статтею 1270 ЦК України, позивач [PERSON] разом з [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздя М.І. з питання прийняття спадщини та відмови від своєї частини спадщини [PERSON] на користь позивача [PERSON] , на підставі яких 20.05.2019 року нотаріусом було заведено спадкову справу №64200501, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57778060 від 03.10.2019 року. Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач [PERSON] для оформлення свідоцтва про право власності на спадщину за законом звернулась 02.10.2019 року до приватного нотаріуса Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздя М.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало померлому. \~ \~ \~ \~Спадкове майно було поділено нотаріусом на частки, у зв`язку з тим, що спадкоємцем першої черги є також відповідач, який на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання спадкодавця, від якого у встановлений законом строк не находило до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину, . \~ \~ \~ \~Тому, нотаріусом на ім`я позивача [PERSON] оформлено спадщину та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, тільки на: -2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкової трансмісії, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчене 02.10.2019 року приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздь М.І., зареєстровано у реєстрі за № 1358; -2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчене 02.10.2019 року приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздь М.І., зареєстровано у реєстрі за № 1359. У зв`язку з чим, 1/3 частка спадкового майна залишилась неоформленою. На день смерті померлий - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Станом на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: дружина [PERSON] та донька [PERSON] (відповідач), З 2015 року [PERSON] (відповідач) не проживає за зареєстрованим місцем реєстрації: [ADDRESS] та не заперечує, проте що на час смерті спадкодавця фактично не проживала, а тому і не прийняла спадщину, оскільки заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надала у встановлений законом строк. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29\~ Цивільного кодексу України\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 28 квітня 2021 року, справа №204/2707/19 (провадження № 61-15380св20). Реєстрація місце проживання відповідача за місцем проживання спадкодавця, не є свідченням прийняття спадщини, оскільки відповідач фактично не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Згідно частини першої статті 1271 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки, відповідач фактично не проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та протягом строку встановленого законодавством, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідач не претендує на частину спадщини, яка відкрилась після смерті батька та підтримує моє звернення до суду. Вона не мала та немає наміру на спадкування спадщини, тому й не замислювалась проте, що потрібно до нотаріуса подати заяву про відмову у прийнятті спадщини, оскільки фактично вона не мешкала разом зі спадкодавцем. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України ( в редакції що діяло до набрання чинності Закону України № 2923-IX від 23.02.2023) визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з підпунктом 2 пункту 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29\~Цивільного кодексу України. Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1297 Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved