Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що він народився [INFO] у м. Калуші. Батьками у свідоцтві про народження вказані: « [PERSON] » та « [PERSON] ». Аналогічна інформація підтверджується його паспортом та карткою фізичної особи платника податків на ім`я « [PERSON] ». Калуським відділом ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внесено зміни до актового запису про його народження: змінено відомості щодо прізвища дитини, батька та матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 06.08.2023 р. [PERSON] досягнув пенсійного віку, так як його стаж роботи на пільгових умовах за Списком №1 станом на 06.08.2023 р. становив понад 7 необхідних років. Комісією при головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області встановлено, що мають місце помилки в документах про стаж роботи та заробітну плату [PERSON] про належність яких йому він просить встановити юридичний факт. Помилки у документах позбавляють заявника права оформити пенсію за віком на пільгових умовах. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.05.2024 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду. Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшло письмове пояснення від 04.06.2024 № 0900-0901-7/1741. У поясненні зазначається, що за результатами перевірки ЕПС [PERSON] 0, було виявлено, що до пільгового , помилково зараховано періоди роботи, згідно довідки від 09.08.2023 № 164 у АТ «Оріана» з 06.05.1991 по 31.03.2003, оскільки у довідці зазначено прізвище [PERSON] , що не відповідає паспортним даним [PERSON] . Представник заявника адвокат Шевченко Н.П. у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі заявника. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак у поясненні від 04.06.2024 № 0900-0901-7/1741 справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. З урахуванням вищезазначеного, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як слідує із наявних в матеріалах справи довідки-вибірки АТ «Оріана» за 1991-2003 роки, листа АТ «Оріана» від 08.08.2023 р. № 988, довідки АТ «Оріана» від 09.08.2023 р. № 989, довідок АТ «Оріана» про заробітну плату від 04.09.2023 р. № 157 та № 158, архівних довідок архівного відділу Калуської міської ради від 30.08.2023 № 01.7-01/928, № 01.7-01/929, № 01.7-01/930, № 01.7-01/931, прізвище особи, якої вони стосуються вказано « [PERSON] ». Матеріалами справи підтверджується, що заявник у справі народився [INFO] , на підтвердження чого надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 31.10.2023. Батьками у свідоцтві про народження записані: « [PERSON] » та « [PERSON] ». Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00042084654 від 31.10.2023 вбачається, що Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внесено зміни до актового запису про народження: змінено відомості щодо прізвища дитини, батька та матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 4 вересня 2023 року [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 1. Рішенням від 19.02.2024 комісії при Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області [PERSON] відмовлено у підтвердженні стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки у первинних документах прізвище зазначено « [PERSON] ». З цієї причини органом, що призначає пенсію, [PERSON] не зараховано періоди роботи, згідно довідки від 09.08.2023 № 164 у АТ «Оріана», з 06.05.1991 по 31.03.2003 до пільгового стажу. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2023 у справі № 345/5662/23 встановлено юридичний факт належності правовстановлюючих документів, а саме, що трудова книжка [NUMBER] , заповнена 28.03.1991, видана на « [PERSON] » та довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 164, видана 09.08.2023 АТ «Оріана» на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З розписки-повідомлення від 04.09.2023 видно, що для призначення пенсії заявник подав серед іншого трудову книжку [NUMBER] , належність якої йому встановлено вищевказаним рішенням суду. Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 р. № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, в редакції чинній до внесення змін Законом України від 5 лютого 2021 року № 1217-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», трудова книжка визначалась як основний документ про трудову діяльність працівника. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність заперечень заінтересованої особи щодо наявності відповідних записів у трудовій книжці [PERSON] стосовно періодів роботи, вказаних у первинних документах, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявника ґрунтуються на законі, належним чином обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Встановлення факту належності трудових книжок заявнику має для нього юридичне значення, так як він не може реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат, зокрема, підтвердити свій трудовий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved