Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви, позивач зазначив, що з 22.03.2017 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. З серпня 2023 р. сторони припинили ведення спільного господарства, подружні стосунки та спільно не проживають. До середини лютого 2022 р. сторони разом проживали в м.Маріуполі Донецької області. 14.02.2022 р. відповідач виїхав з м.Маріуполя Донецької області по справах працевлаштування. 20.03.2022 р. позивачка із батьками ти сином виїхала із окупованого військами рф м.Маріуполя Донецької області на територію підконтрольні Україні до м.Старий Самбір, де і стала на облік як внутрішньо переміщена особа. Сторони по справі не підтримують подружніх відносин та не є сім`єю. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони з відповідачем мають різного складу характери, їх погляди на життя не співпадають. Сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе. Майнового спору між сторонами та теперішній час щодо спільного нажитого майна подружжя не має. Питання утримання дитини та майнового характеру будуть вирішуватися окремо, у разі їх виникнення. Просить шлюб, зареєстрований 22.03.2017 р. Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 188, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвати та судові витрати покласти на відповідача. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, підтримку позовних вимог, позов просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.03.2017 року зареєстрованому Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 188, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22.03.2017 р. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Майнового спору між сторонами та теперішній час щодо спільного нажитого майна подружжя не має. Питання утримання дитини та майнового характеру будуть вирішуватися окремо, у разі їх виникнення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і дитини, і є неможливим, а сім`я сторін розпалася остаточно, в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved