Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 27 грудня 2023 року надійшли матеріали справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері в розмірі 6500 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є інвалідом ІІ групи довічно, отримує пенсію у розмірі 2993 грн. Вона у зв`язку з поганим станом здоров'я, погано себе почуває, часто хворіє та не може працювати. В 2023 року вона впала та мала струс головного мозку та сильне забиття, що повпливало на її стан, і вона потребує дорогого лікування та постійного прийому медикаментів. При цьому, вона має оплачувати комунальні послуги, які постійно підвищуються, а також медикаменти, санітарні засоби, предмети побути, а тому грошей на їжу може не залишатись, і вона змушена періодами голодувати. Крім того, на її утриманні перебуває непрацездатна матір, яка теж потребує допомоги. Водночас, її повнолітній син відмовляється надавати матеріальну допомогу, чим змушує її звернутись до суду з позовною заявою про примусове стягнення з сина коштів на її користь. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 лютого 2024 року від [PERSON] надійшла заява про вступ у справу як третьої особи, мотивуючи тим, що вона є матір`ю спільної з відповідачем малолітньої дитини [PERSON] , на утримання якої присуджено аліменти та задоволення позову про стягнення аліментів на користь матері, яка як позивач зловживає своїми правами, вплине на розмір аліментів на дитину. 09 квітня 2024 року ухвалою суду в задоволенні заяви [PERSON] про вступ у справу третьої особи відмовлено. 20 червня 2024 року на електронну адресу суду надійшла заява від імені відповідача [PERSON] про проведення засідання без його присутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 20 червня 2024 року до суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Самборської Н.П. про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Відповідно до коментаря ст. 202 СК України потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи і має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, зі змісту ст. 202 СК України можливо зробити висновок, що оскільки обов`язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обов`язок сина, дочки щодо матері, батька не пов`язуються з цією обставиною. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою, що підтверджується посвідченням від 22.09.2022 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до довідки Серії МСЕ № 082183 [PERSON] , 1961 року народження має другу групу інвалідності, безстроково (а.с.5 зворот). Як вбачається із довідки про доходи № 8901 5721 5699 4916 [PERSON] перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності. Щомісячний розмір пенсії позивача становить 2 993,00 грн. (а.с. 6). Водночас, з довідки про доходи від 13.12.2023 року вих. № 03/10-206 вбачається, що позивач працювала на посаді інженера в АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (а.с. 8), проте через стан здоров`я вона має постійно лікуватись, що позбавляє її змоги працювати належним чином, отримуючи постійний дохід для забезпечення своїх життєвих потреб. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. В матеріалах справи відсутні докази про наявність у позивача інших дітей, окрім відповідача. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонером по інвалідності, постійно хворіє та потребує медичного догляду, отримує пенсію у розмірі 2 993,00 грн., що є недостатньою для нормального життєзабезпечення, а тому позивач потребує утримання від свого сина. Матеріалами справи доведено спорідненість сторін, як матері та сина. Позивач є пенсіонером, пенсію яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Відтак, з матеріалів справи слідує, що позивач є інвалідом II групи, потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє та потребує лікування й відповідно медичної допомоги, на підтвердження чого надала копії медичних виписок (а.с. 13-34). У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, та не позбавленні батьківських прав. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, суду не надано. В силу ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, факт ухилення позивача, як матері від виконання своїх батьківських обов`язків відносно відповідача, в судовому засіданні не був встановлений. Згідно з ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як вбачається з норм Сімейного законодавства України потреба у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в 2024 році складає 2361,00 грн. Суд вважає, що встановлений розмір прожиткового мінімуму і сума пенсії, яку отримує позивач не може вважатися достатніми для нормальної життєдіяльності особи, оскільки в результаті інфляції дані суми знецінені. Таким чином, суд вважає. що в силу людяності, та закону, відповідач, як рідний син повинен допомагати своїй рідній матері, яка є людиною похилого віку, непрацездатною і за станом свого здоров`я потребує матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей, щодо утримання батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за станом здоров`я (інвалідами 1, 2 і 3 групи), зберігається протягом усього строку інвалідності, а щодо батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за віком, - довічно. За загальним правилом, якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку, це робиться з моменту пред`явлення позову. Встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] , та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі 6500,00 гривень щомісячно. Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За таких обставин, враховуючи викладене та виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та стягнення з сина на утримання матері аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6500,00 грн., щомісяця, починаючи з 27.12.2023 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі п.3ст.5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 1073,60 грн., станом на момент звернення, які слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved