Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

У травні 2024 року позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~ВЕЛЛФІН (далі ТОВ ВЕЛЛФІН) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 20 червня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1594821 у електронній формі. За умовами вказаного договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти у сумі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 4.2 передбачено, що кредит надається строком на три каленедарних місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 20 вересня 2021 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору, строк дії договору починається з моменту його укладення сторонами. Згідно п.4.4 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю відповідну плату (проценти) у розмірі: процнтів річних з дня надання кредиту по 20 червня 2021 ротку включно, 474,5 процентів річних, починаючи з календарного дня, наступного за днем припинення періоду дії процентної ставки, встановленої відповідно до частини другої даного пункту договору, до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. Позивачем в порядку встановленому п.4.2 договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача було перераховано суму позики 15000 грн., тобто позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість і станом на 30 квітня 2024 року у розмірі 45000 грн., з яких: 15000 грн. основний борг, 30000 грн. заборгованість по відсотках. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 45000 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою суду від 21 травня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача адвокат Вовк М.В. скористався правом надання відзиву на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме\~в частині\~стягнення з\~неї заборгованості\~у розмірі\~26830\~грн.,\~з яких:\~15\~000\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту;\~11\~830\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками,\~посилаючись на\~те,\~що право\~позикодавця нараховувати\~передбачені договором\~проценти за\~кредитом,\~а також\~обумовлену в\~договорі неустойку\~припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~кредитування.\~З розрахунком\~позивача щодо\~розміру заборгованості\~за кредитом\~відповідач не\~погоджується.\~Відповідно до\~Додатку №\~1\~До договору\~№ 1594821,\~графік платежів,\~проценти за\~користування кредитом\~78.87%\~від суми\~Кредиту (у\~процентному виразі)\~або 11\~830\~грн.\~(у\~грошовому виразі),\~тобто сторони\~погодили строк\~кредитування до\~20\~вересня 2021\~року і\~розмір відсотків\~за користування\~кредитом становить\~11\~830\~грн. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 26830 грн., а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача адвокат Вовк М.В. надав клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача, про позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві, а також просив здійснити розподіл судових витрат та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 червня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1594821 за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти та/або інші платежі кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договору, додатках до нього та правилах (а.с.16-22). Сума кредиту, зазначена у цьому договору надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті України гривні в порядку та у строки передбачені правилами (п.4.1 договору про споживчий кредит). Кредит надається строком на 3 (три) календарних місяць з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 20 вересня 2021 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення сторонами (п.4.2 договору про споживчий кредит). Згідно п.4.4 договору про споживчий кредит, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю відповідну плату (проценти) у розмірі: - процента(-ів) річних з дня надання кредиту по 20 червня 2021 року включно; 475 процентів річних, починаючи з календарного дня, наступного за днем припинення періоду дії процентної ставки, встановленої відповідно до частини другої даного пункту договору, до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. Згідно п.4.8 договору про споживчий кредит, розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів зазначаються у Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору). Сторонами також погоджено графік платежів, що є Додатком № 1 до договору № 1594821 від 20 червня 2021 року, згідно якого загальна вартість кредиту складає 178,87 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 26830 грн. )у грошовому виразі) та включає у себе: проценти за користування кредитом 78,87 % (у процентному виразі) або 11830 грн. (у грошовому виразі); суму (тіло) кредиту 15000 грн.; комісія 0,00 грн. Реальна річна процентна ставка 5352,38 % (а.с.22 зворот, 23). Згідно інформаційної довідки ТОВ Платежі Онлайн Вих. № 9/05 від 01 травня 2024 року, ТОВ Платежі Онлайн, як технологічним оператором платіжних послуг повідомлено, що на сайті торговця через платіжний сервіс Platon булла проведена успішна транзакція у сумі 15\~000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.36). Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини 1\~статті 6 ЦК України\~визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями частини 1\~статті 6 ЦК України\~визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм\~ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до \~Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6\~статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів на умовах, узгоджених сторонами договору. Відповідно до ст.ст.12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1594821 від 20 червня 2021 року у загальному розмірі 45000 грн., з яких: 15000 грн.\~ залишок заборгованості за тілом кредиту, 30000 грн. залишок заборгованості за відсотками, проте позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за відсотками саме у заявленому розмірі 30000 грн. Позивачем у наданому розрахунку заборгованості не вказано інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками, а отже суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому, судом встановлено, що відповідно до графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору № 1594821 від 20 червня 2021 року, відповідач зобов`язався повернути кредит у загальному розмірі 26895 грн., з яких 15000 грн. сума кредиту, 11895 грн. проценти за користування кредитом. Вказаний графік платежів підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, а отже сторонами узгоджений розмір процентів за користування кредитними коштами в сумі 11895 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до\~ч.1\~ст.133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Так, за наслідками розгляду справи, слід покласти на відповідача понесені позивачем витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних, що становитиме 1809,73 грн., виходячи з розрахунку (26895 грн. * 3028 грн./ 45000 грн.). Згідно п.3\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України,\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: \~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); \~2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); \~3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону, відповідачем надано: договір про надання правничої (правової) допомоги № 27/05/2024-М від 27 травня 2024 року, укладений з адвокатом Вовк М.В.; акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 27 травня 2024 року за яким, адвокатом Вовк М.В. було надано правничу допомогу: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації 27 травня 2024 року 1000 грн., складання відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості 3 год. 30 хв. 27 травня 2024 року 3500 грн., ведення адвокатом справи у суді першої інстанції 500 грн., всього на суму 5000 грн.; розрахункову квитанції серії АВ-ТБ № 024233 від 27 травня 2024 року про сплату відповідачем на користь адвоката грошових коштів у сумі 5000 грн. Таким чином, витрати на правову допомогу, понесені відповідачем, пропорційно до задоволених позовних вимог становитимуть 2011,67 грн., виходячи з розрахунку (18105 грн. * 5000 грн./ 45000 грн.) і підлягатимуть стягненню з позивача. При цьому, ч. 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що за результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково і судові витрати слід покласти на обидві сторони, а саме на відповідача в сумі 1809,73 грн. і на позивача в сумі 2011,67 грн., суд вважає за доцільне зобов`язати позивача як сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю відповідачу в сумі 201,94 грн. (2011,67 грн. 1809,73 грн.).

Outcome: partial