Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

09 квітня 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 22 липня 2020 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Як зазначає Позивач, з часом почуття любові, поваги та розуміння між сторонами припинилось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. З огляду на вищевикладене, Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 30 травня 2024 року від Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 30 травня 2024 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. В судове засідання 26 червня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин Турецької Республіки [PERSON] та громадянка [PERSON] зареєстрували шлюб 22 липня 2020 року, про що свідчить актовий запис №969, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Як вбачається з матеріалів справи у сторін відсутні спільні діти. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що з часом почуття любові, поваги та розуміння між сторонами припинилось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. З огляду на вищевикладене, Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved