Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду із вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 05.03.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 138 та видане свідоцтво серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу подружжя має двох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому 21.12.2023 рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб було розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки надає періодично, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей спільної дитини. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачувати аліменти на утримання дитини, однак жодних результатів це не дало, тому позивачка змушена звертатись до суду з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, до суду надійшла заява, в якій представник позивачки просив розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 05.03.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що у Книзі реєстрації шлюбів 05.03.2005 зроблено відповідний актовий запис № 138. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] , прізвище чоловіка - [PERSON] . Від спільного шлюбу у сторін у справі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 03.07.2018 Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зо 31.08.2005 складено відповідний актовий запис № 1324 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що 03.06.2015 складено відповідний актовий запис № 1051. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому 21.12.2023 рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб було розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки надає періодично, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей спільної дитини. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачувати аліменти на утримання дитини, однак жодних результатів це не дало, тому позивачка змушена звертатись до суду з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов [PERSON] в особі представника адвоката Кіпчука Ярослава Сергійовича до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved