Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2020, шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Вона, як мати створює комфортні умови для проживання, розвитку та відпочинку сина, проводить свій вільний час із дитиною. Натомість батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню сина, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Ухвалою судді від 28.11.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/23123/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 17.01.2024 постановлено залучити до участі в справі, в якості третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та матеріали справи надіслано до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що відображено в протоколі судового засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 08.05.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній, просила позовні вимоги задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої\~особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2020. [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 15.01.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. 17.09.2022 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 17.09.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Згідно Довідки №2 виданої 01.09.2023 ОСББ «Генерала Мирона Тарнавського, 19» [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Разом з нею проживають без реєстрації: чоловік [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з характеристики Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 25.10.2022 № 2252, [PERSON] , [INFO] , працює у вищевказаній страховій компанії з 23.05.2017 і на даний час займає посаду спеціаліста зі страхування Тернопільської обласної дирекції. За час роботи [PERSON] зарекомендувала себе як дисциплінований та відповідальний працівник, який сумлінно та професійно виконує свої функціональні обов`язки. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. Порушень трудової дисципліни не допускає. У колективі користується авторитетом, дружелюбна з колегами, ввічлива з керівництвом. Відповідно до довідки Дитячо-юнацького спортивного клубу «Чемпіон Плюс» від 27.10.2023, батько вихованця клубу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] контакту із клубом не підтримує, тренування та змагання не відвідує. Сина на тренування та змагання приводить і забирає мати. Оплату за гурток також здійснює мати. Згідно з довідкою Тернопільського ліцею № 21 - спеціалізованої мистецької школи імені [PERSON] від 31.10.2023 № 02 12-294, батько [PERSON] , [INFO] , учня 5-Б класу, [PERSON] контакту із ліцеєм не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Сина до школи приводить і забирає мати, на виклики до школи приходить теж тільки мати. Як вбачається з листа Комунальною некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 08.11.2023 № 733, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у четвертому педіатричному відділенні КНП «ТМДКЛ», укладено декларацію з лікарем-педіатром [PERSON] . Дитина вдома та на прийомі у лікаря оглядалася завжди у присутності матері [PERSON] . На профілактичні щеплення згідно віку в дитячу поліклініку дитину завжди супроводжувала мама. Інформовані згоди на щеплення кожного разу при відвідуванні лікаря підписувала мама дитини. Станом здоров`я сина у лікаря-педіатра цікавилася тільки мама. Батько дитини [PERSON] жодного разу в поліклініку з дитиною не звертався, станом здоров`я дитини жодного разу ні усно, ні письмово не цікавився. Відповідно до\~довідки про\~неотримання аліментів\~Тернопільського відділу\~державної виконавчої\~служби Тернопільської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~від 04.09.2023\~№ 11207,\~26.11.2019\~Тернопільським міськрайонним\~судом Тернопільської\~області у\~справі №\~607/25638/19\~видано судовий\~наказ про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання сина у період з 01.01.2022 по 31.08.2023. Згідно з довідкою про неотримання аліментів Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.11.2023 № 38160, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання сина у період з 01.01.2023 по 31.10.2023. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 60776728, станом на 12.09.2023 у [PERSON] розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 71 260,45 грн. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, та як пояснила позивач безпосередньо у судовому засіданні, дитина сторін проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , протягом тривалого часу відповідач жодної участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її життям, не виявляє бажання бачитись з сином, не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не підтримує з нею ніякого зв`язку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома зі сторонами з 2012 року. Позивачка жила в сім`ї відповідача, далі переїхала на окрему квартиру. Вони розлучилися в 2019 році. Вона є хресною мамою сина позивачки, спілкується із позивачкою 4-5 рази на рік. Зі слів позивачки знає, що відповідач не сплачує аліменти. В дитини негативна думка про батька. Теперішній чоловік позивачки відноситься до хлопчика, як до своєї дитини, робить йому подарунки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона товаришує з позивачкою, оскільки їхні діти ходять в один клас. Відповідача останній раз бачила в 2019 році. Вказала, що він ніколи не займався вихованням сина. Вона з позивачкою спілкується часто, ходять один до одного в гості. До чоловіка позивачки дитина відноситься, як до батька. Судом було заслухано дитину [PERSON] , який суду пояснив, що його навчанням, вихованням та розвитком займається мати, купує йому одяг та все необхідне для повноцінного життя, займається лікуванням. Вважає, що батька необхідно позбавити батьківських прав відносно нього, оскільки він не піклується про нього. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №605 від 10.04.2024, визнано доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок органу опіки і піклування є достатньо обґрунтованим, відповідає вимогам частини п`ятої статті 19 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Положенням частиною першою статті 3 з Конвенції про права дитини, частини сьомої та восьмої\~статті 7 СК України\~передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями частин першої та другої 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Частинами першою та другою статті 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною. В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться здоров`ям дитини, не займається її вихованням, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не забезпечує дитину та не спілкується із нею, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням зазначених обставин, залишення за відповідачем батьківських прав жодним чином не сприятиме інтересам дитини. Відповідач у судове засідання не з`явилася та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як законні та обґрунтовані, оскільки відповідач не цікавиться життям сина протягом тривалого періоду часу, не бере участі у його вихованні, не забезпечує матеріально, не проявляє жодної турботи за нього та не приділяє уваги. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача в користь позивача слід стягнути 1073,60 грн понесеного судового збору. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.\~ст.\~164,\~180\~ 181\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved