Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

15 травня 2024 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі №381/3931/19, яким первісний позов залишено без задоволення, а зустрічний позов було задоволено частково. Між тим, у подальшому було встановлено, що стосовно вимоги зустрічної позовної заяви про визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину статутного (складеного) капіталу СФГ «Тризуб» не ухвалено рішення. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року у справі призначено судове засідання. У судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви.\~Додаткове судове\~рішення ухвалюється\~в тому\~самому порядку,\~що й\~судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). В силу вимог ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає перешкод для розгляду даного питання. Суд, повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно п.\~1\~ч.1\~ст.\~270\~ЦПК\~України,\~\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається із змісту зустрічних позовних вимог, [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/6 частину статутного (складеного) капіталу СФГ «Тризуб». Стосовно цієї вимоги учасники справи подавали докази і давали пояснення. Проте, судом не було вирішено дане питання, а тому, існує необхідність в ухваленні додаткового рішення на підставі п. 1 ч.1 ст.\~270\~ЦПК України. Вирішуючи дану вимогу судом встановлено наступні обставини. За життя [PERSON] був засновником Селянського фермерського господарства "ТРИЗУБ", що підтверджується Статутом Селянського фермерського господарства "ТРИЗУБ" (т. 4 а.с. 48-56). Як вбачається із заповіту від 20 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Вінічук Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 171, [PERSON] зробив наступне розпорядження на випадок його смерті: все майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження (розташування) в Україні, і взагалі все те, що буде за законом належати йому на день його смерті та що згідно законодавства України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (т. 1 а.с. 75). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців. При цьому, за ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із матеріалів справи, на день смерті [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було 73 роки (т. 2 а.с. 40), а [PERSON] , [INFO] 77 років (т. 2 а.с. 41). Між тим, [INFO] померла [PERSON] , в смт. Бородянка Бородянського району Київської області, у віці 79 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 420 (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] ) (т. 3 а.с. 27). [PERSON] помер [INFO] , в місті Фастів Фастівського району Київської області, у віці 76 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 855 (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] ) (т. 3 а.с. 200). Спадкоємцем майна померлих [PERSON] та [PERSON] , є [PERSON] . Відповідно до п. 4.8. Статуту Селянського фермерського господарства "ТРИЗУБ", успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до Закону. Згідно зі\~ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство»,\~фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію. Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Якщо фермерське господарство успадковується двома або більше спадкоємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18 вказувала, що з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. У разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства. У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі. (п. 63 постанови\~\~ВП ВС від 23 червня 2020 року у справі\~№ 179/1043/16-ц). [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] за заповітом та прийняли спадщину. До складу спадщини входять права\~засновника\~селянського (фермерського) господарства. Оскільки [PERSON] та [PERSON] станом на час смерті свого сина були непрацездатними батьками спадкодавця, у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, їм належить до спадкування, незалежно від змісту заповіту, половина частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), тобто за першою чергою спадкування згідно ст. 1261 ЦК України. Заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали дружина спадкодавця\~ [PERSON] , діти спадкодавця \~ [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , батьки спадкодавця\~ [PERSON] , [PERSON] , тобто всього 6 осіб. Таким чином, спадкування майна померлого здійснюється за заповітом від 20.02.2019 року на користь його дітей [PERSON] та [PERSON] , а також обов`язкову частку успадковує у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України [PERSON] як спадкоємець [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] \~та\~ [PERSON] , як непрацездатні батьки спадкодавця, успадкували\~обов`язкову частку у спадковому майні, а саме\~кожен\~1/12 його частку. Оскільки їх спадкоємцем є [PERSON] , ним успадковано право\~засновника\~1/6 частин СФГ "ТРИЗУБ" з усіма правами та обов`язками засновника господарства, що належали спадкодавцю. У той же час, [PERSON] заявлена вимога про визнання за рішенням суду права власності на 1/6 частину статутного (складеного) капіталу СФГ «Тризуб». Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі \~№ 308/8430/19, ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України). Таким чином, оскільки [PERSON] не заявляє вимог про визнання за ним права власності на частину прав засновника у господарському товаристві, а лише на частину у статутному капіталі, за відсутності у суду повноважень на вихід за межі позовних вимог, у задоволенні вимог зустрічного позову у цій частині слід відмовити.

Outcome: dismissed