Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

28.02.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений 20.10.1999 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Данілейко М.Т., р.№ 1736. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що у жовтні 1999 року він вирішив укласти із сином, [PERSON] , договір довічного утримання. За умовами договору він передав у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язувався доглядати за ним та надавати допомогу, забезпечувати за свій рахунок продуктами харчування та медичними препаратами, у разі смерті поховати на кладовищі. Підготовкою усіх документів у нотаріуса займався відповідач та 20.10.1999 вони як сторони прибули до приватного нотаріуса Бердичівського нотаріального округу Данілейко М.Т. для укладення договору довічного утримання. Нотаріус надав договір для підпису та він його підписав, проте зі змістом договору не ознайомлювався, сподіваючись на те, що підписує договір довічного утримання, оскільки саме про такий договір домовлялися. У голос договір йому ніхто не читав, зміст договору ніхто не роз`яснював. Спірне житло є його єдиним житлом, яке фактично ним не було передано відповідачу. Дане житло є єдиним місцем мого проживання та реєстрації впродовж багатьох десятиліть, в тому числі і після укладення договору дарування, комунальні послуги за яке він сплачував та сплачує самостійно впродовж усього проживання там. Вказує, що він є особою похилого віку та на час підписання договору йому виповнилося 58 років, за станом здоров`я він потребував та наразі в більшій мірі потребує постійного догляду та матеріальної допомоги, яку пообіцяв надавати відповідач. Факт ухилення від виконання обов`язків довічного утримання стверджується також тим, що його син [PERSON] є громадянином російської федерації та проживає постійно за кордоном. У зв`язку з чим він вирішив розірвати даний договір. Саме тоді він дізнався, що фактично було укладено договір дарування. Із тих підстав, що цей договір укладений піл впливом помилки, просить визнати недійним договір дарування. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 04.03.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 30.04.2024 задоволено клопотання позивача про допит свідка [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що він вважав завжди, що укладено договір довічного утримання із сином. На даний час син не допомагає йому та на зв`язок не виходить, а він потребує сторонньої допомоги. Представник позивача адвокат Гуменюк О.В. підтримав позов, доповнив, що спірні правовідносини регулюються положеннями статті 56 ЦК УРСР 1963 року. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином через публікацію оголошення про виклик на вебпорталі судової влади України. За згоди позивача, суд постановив протокольну ухвалу від 13.06.2024 про заочний розгляд. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Суд встановив, що 20.10.1999 [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування житлового будинку, за умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці мірою 0,92 га земельного фонду сільської ради. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Данілейко М.Т. (а.с. 9). [PERSON] є сином позивача та має громадянство російської федерації, зареєстрований на території рф, що вбачається із копії свідоцтва про народження та паспорта відповідача (а.с. а.с. 7, 8). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 367324418, сформованого 26.02.2024 вбачається, що за [PERSON] права власності на будь-яке нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 10). Відповідно до довідки № 48 від 27.02.2024, виданої старостою Скраглівського старостинського округу - [PERSON] , [INFO] та його дружина [PERSON] , [INFO] згідно записів в погосподарській книзі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] із 1971 року по теперішній час. Їх діти [PERSON] , 1972 р.н. та [PERSON] , 1967 р.н. проживають за межами України більше 30 років та не спілкуються із батьками (а.с. 11). Свідок [PERSON] пояснив, що зі слів позивача знає, що було укладено договір за яким позивач відчужив синові [PERSON] будинок, а той мав його доглядати. Проте відповідач не допомагає батькові ніяк. Позивач із дружиною потребують догляду. Норми права, застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення оспорюваного договору дарування. Відповідно до статті 243\~ЦК УРСР 1963 року за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. За змістом частини першої статті 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Згідно з частиною першою статті 56 ЦК УРСР\~угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Згідно висновків ВС, викладених у постанові від 17.02.2022 року (справа №307/3807/19) наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживання в спірній квартирі після укладення договору дарування. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на\~\~помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин\~правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення (Постанова ВС від 10 жовтня 2018 року у справі № 391/284/16-ц). Як убачається із матеріалів справи [PERSON] є людиною поважного віку, він потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги сина, на час укладання договору він мав вік 58 років, спірний будинок є його єдиним житлом. Крім того, позивач разом з дружиною залишився проживати у спірному житловому будинку і зареєстрований у ньому. Тобто фактично передача майна відповідачу не відбулась. Сам договір дарування не містить відомостей про те, що позивач прочитав договір та нотаріус роз`яснив правову природу правочину. З огляду на викладене є обґрунтованим доводи позивача про те, що укладаючи оспорюваний договір дарування будинку, позивач неправильно сприймав фактичні обставини правочину, що вплинуло на його волевиявлення та помилився щодо правової природи правочину, прав і обов`язків, які виникають після їх укладення. Тому вказаний договір дарування підлягає визнанню недійсними на підставі\~статті 56 ЦК УРСР 1963 року. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольнив повністю, належить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved