Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

19.03.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить стягнути з: - [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті послуги у сумі 1 326,20 грн.; - [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті послуги у сумі 24 250,62 грн., інфляційні нарахування у сумі 2 712,04 грн. та 3% річних у сумі 1 092,37 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] до 22.12.2021 року, а [PERSON] є власником зазначеної квартири з 22.12.2021 року. Як зазначає позивач, відповідачі користувались послугами з утримання будинків та прибудинкових територій у вказані періоди, що надавались позивачем, однак, свій обов`язок по своєчасній оплаті цих послуг не виконували, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2021 року становить - 24 250,62 грн. та за період з 01.01.2022 року по 29.02.2024 року - 1 326,30 грн. Так, як [PERSON] своєчасно не сплачувала за отримані житлово-комунальні послуги, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є, законом передбачені, підстави для стягнення з останньої 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму заборгованості. 11.06.2024 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позов, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з неї боргу та судового збору, оскільки вказаний борг та судовий збір вона сплатила позивачу, що підтверджується квитанціями які додані до відзиву. Відповідь на відзив до суду не надходила. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. На підставі положень ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] до 22.12.2021 року на підставі договору дарування квартири від 16.07.2020 року, [PERSON] набула права власності на вказану квартиру 22.12.2021 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2021 року №10642. Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При зверненні до суду з позовом, позивач зазначає, що заборгованість [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 29.02.2024 року становить 1 326,30 грн., а заборгованість [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги станом на 22.12.2021 року становить 24 250,62 грн. Водночас, [PERSON] до відзиву надала квитанції про сплату позивачу заборгованості та судового збору на загальну суму 1 550,00 грн. При цьому, [PERSON] не надала суду доказів, що їй не надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, не надала доказів, що сума заборгованості є меншою чи відсутня. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства [PERSON] не сплачувала за надані послуги, а [PERSON] сплатила заборгованість під час розгляду даної справи, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 22.12.2021 року в розмірі 24 250,62 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за період з 01.03.2019 року по 22.12.2021 року 3% річних у сумі 1 092,37 грн. та інфляційну складову боргу у сумі 2 712,04 грн. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial