Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

В жовтні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ «ОТП Банк», в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по картковому рахунку за договором №2020553504 від 15.09.2018 у розмірі 99\~823,77 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.09.2018 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2020553504, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, за умовами якого банк відкрив картковий рахунок № [NUMBER] , на який було встановлено кредитний ліміт та визначено розмір відсотків за користування грошима на рівні 5,00 в місяць. З огляду на те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо вчасного повернення коштів та сплати відсотків, позивач звернутися до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 03.10.2023 року справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 05.10.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем 08.12.2023 надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останньою зазначено, що відповідно до умов договору №2020553504 було надано кредит у розмірі 10\~250,00 грн., з кінцевим строком повернення до 15.09.2020, який було повернуто у встановлені договором строки та зі сплатою всіх відсотків, що вбачається з наданих позивачем доказів. Доказів отримання будь-якого іншого кредиту матеріали справи не містять. Також вказано про те, що вимога; розрахунок заборгованості; позовна заява; містять різні дані щодо розміру боргу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~77\~ЦПК України,\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~ \~ \~ \~ Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що відповідно до копії кредитного договору №2020553504 від 15.09.2018, сторонами якого є АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 10\~250,80 грн. на придбання товару у продавця ТО ТОВ «Епіцентр» з кінцевим строком повернення 15.09.2020 та зі сплатою відсотків у розмірі встановленому договором (0,01% річних). Також згідно вказаної заяви та паспорту споживчого кредиту, відповідачу було оформлено картковий рахунок № [NUMBER] , на який було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2\~500,00 грн. (з можливістю збільшення) зі строком користування - 36 місяців (з правом пролонгації) та зі сплатою відсотків на рівні 79,58 річних. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано: розрахунок заборгованості за договором №2020553504 картковий рахунок [NUMBER] ; звіт-рахунок за рахунком № [NUMBER] , які містять відомості що притаманні рахунку на який встановлено кредитний ліміт. На підтвердження реалізації досудового механізму стягнення заборгованості надано копію вимоги від 05.07.2023 та докази її направлення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу саме по картковому рахунку за договором №2020553504, а наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості містить дані з приводу боргу відповідача за іншими зобов`язаннями, які мають різну правову природу походження, в тому числі механізм та розмір нарахування відсотків й конструкція його складання не дозволяє розмежувати суми боргу, що виникли за різними зобов`язаннями, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Outcome: dismissed