Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Слон Кредит» кредитного договору №480169 від 16.01.2021 [PERSON] надано грошові кошти у розмірі 31250 грн. із строком кредитування до 16.01.2023, з процентною ставкою 25% в день за перший день користування кредитом (включно) та 85% річних за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 08.04.2024 становить 71355,23 грн., що складається з: 29305,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 42049,68 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. 26.11.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-112021/13 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-03/2023/01 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Коллект Центр». На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що фактично кредит було надано у розмірі 25000 грн., а не у розмірі вказаному позивачем, тому відсотки за користування кредитними коштами були нараховані на неіснуючу заборгованість. Крім того, вказував, що, на його думку, позивачем не було набуто права вимоги до відповідача, оскільки відсутні докази розрахунків за придбання права вимоги по договорам відступлення. Також зазначав, що керівник ТОВ «Вердикт Капітал» має обмежений обсяг повноважень щодо вчинення правочинів, зокрема, на суму не більше 1000 грн., докази про надання йому згоди на вчинення правочинів на більшу суму в матеріалах справи відсутні. Щодо вимог про стягнення правової допомоги просив зменшити її розмір до нуля, в обґрунтування чого посилався на нерозумний та неспівмірно завищений розмір вказаних витрат. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 16.01.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №480169, на підставі якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 31250 грн., на споживчі (особисті) потреби, із строком кредитування на 730 днів до 16.01.2023, з фіксованою процентною ставкою 25% в день за перший день користування кредитом (включно) та 85% річних за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту (орієнтовна реальна річна процентна ставка - 127,35%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 65559,06 грн.). Згідно п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 25000 грн. на рахунок споживача та у розмірі 6250 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань споживача з оплати процентів за перший день користування кредитом у відповідності до п.3.5 договору. У відповідності п.3.5 договору, сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Того ж дня, позивачем на рахунок відповідача [PERSON] відкритий у АТ «Таскомбанк» було переведено 25000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4261 від 16.01.2021. За змістом п.4.4 договору, споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором, достроково повернути кредит та сплатити проценти на вимогу товариства. Відповідно до п.6.3 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 259,38 грн. за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно п.3.6 договору, прострочення споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення товариства до суду про стягнення заборгованості за договором не зупиняє нарахування процентів протягом строку визначеного п.1.4 договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення товариством. З матеріалів справи убачається, що кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 08.04.2024 становить 71355,23 грн., та складається з: 29305,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 42049,68 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с.9). 26.11.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-112021/13 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-03/2023/01 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Коллект Центр». На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Твердження відповідача в обґрунтування заперечень проти позову, зокрема, щодо видачі йому кредитних коштів у меншому розмірі не узгоджуються з матеріалами справи. Як вже було зазначено вище, відповідно до п.2.1 договору про надання споживчого кредиту, кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: - у розмірі 25 000 грн. на користь відповідача за вказаними реквізитами; - 6 250 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Таким чином, сторони узгодили порядок надання кредитних коштів саме у розмірі 31 250 грн., що спростовує заперечення відповідача. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому приходить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором у розмірі 71355,23 грн. Окрім цього, між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023, підписано заявку на надання юридичної допомоги №146 від 01.03.2024 та витяг з акту №3 від 08.03.2024, на підставі яких вартість надання правової допомоги (надання усної консультації з вивченням документів, підготовка пропозицій, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду), склала 17000 грн., які були сплачені позивачем на рахунок адвокатського об`єднання в пакетному об`ємі за надані послуги за договором про надання правової допомоги у загальному розмірі 68000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Сторона відповідача вказувала на те, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним, оскільки сторона позивача систематично звертається до судів із подібними позовними заявами, а позовні матеріали не містять відомостей про здійснення правничих послуг, пов`язаних із збиранням нових доказів чи інших дій, не пов`язаних із наданням доказів, які перебувають у розпорядженні позивача Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, а також клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. та стягнути їх з відповідача на користь позивача. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved