Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

10.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер, є батьком [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження №403, вчиненого 12.06.2020 року Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного межрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про народження [PERSON] [INFO] , зазначивши в графі "батько" [PERSON] "відомості про дитину" змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". В обґрунтування позову зазначає, що позивач з червня 2018 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] [PERSON] раптово помер. Під час сумісного проживання з [PERSON] завагітніла від нього та станом на 15.01.2020 року перебувала на 19 тижні вагітності. [INFO] народився [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем був брат [PERSON] позивач звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи, після чого було заведено спадкову справу №52/2020. Однак є перешкоди, оскільки існують розбіжності в написані у свідоцтві про народження прізвища, та [PERSON] не зазначений батьком дитини у свідоцтві про народження. Таким чином, після народження сина та встановлення факту батьківства відбудеться зміна у черговості спадкоємців, спадкоємцем першої черги буде [PERSON] . Ухвалою суду від 14.09.2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.09.2020 року забезпечено позов шляхом заборони Третій Миколаївській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі №52/2020 спадкоємцю другої черги [PERSON] до вирішення спору за позовом [PERSON] про встановлення факту батьківства. 30.09.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , в якому заперечує проти позову, оскільки вимоги є безпідставними, необґрунтованими та незаконними. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] не проживали однією сім`єю, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. Крім того, позивач отримала в борг від [PERSON] кошти. Також зазначає, що його брат не міг мати дітей, оскільки з дитинства лікувався і саме це стало причиною відсутності дітей та розірвання його шлюбу. Просить відмовити у задоволені позову. 09.10.2020 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій просить встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер є батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження №403, вчиненого 12.06.2020 рокуЗаводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі "батько" [PERSON] "відомості про дитину" змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ", інші відомості залишити без змін. Ухвалою суду від 09.11.2020 року витребувано докази по справі. 07.12.2020 року від Миколаївського міського відділу ДРАЦС до суду надійшла копія актового запису про смерть [PERSON] 18.12.2020 року від Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 02.02.2021 року у задоволені клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та внесення змін до актового запису про народження, відмовлено. Ухвалою суду від 02.02.2021 року призначено судово-генетичну експертизу. Постановою Миколаївського апеляційного суду від29.03.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2021 року залишено без змін. 14.09.2021 року з Миколаївського НДКЦ до суду надійшов висновок експерта від 10.08.2021 року №СЕ-19/115-21/7360-БД, згідно якого: відповісти на питання "Чи є [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] " не представляється за можливе у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу зуба, умовно позначено "1" (об`єкт №3.1) та зуба, умовно позначеного "2" (об`єкт №3.2), які належать померлому [PERSON] . Ухвалою суду від 20.09.2021 року провадження у справі поновлено. 19.01.2022 року представник відповідача надав клопотання про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи. 20.01.2022 року відповідач до суду надав заяву про витребування доказів. 20.01.2022 року відповідач до суду надав заяву, в якій зазначає, що просить відмовити у задоволені клопотання про проведення ексгумації трупа померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 23.03.2023 року призначено повтору судову-молекулярну експертизу та проведення ексгумації трупа [PERSON] і відібрання його біологічних зразків. 19.01.2024 року до суду надійшов біологічний матеріал трупу [PERSON] , 1970 року народження. 01.03.2024 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 18.04.2024 року з Харківського НДЕКЦ до суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів. 14.05.2024 року з Харківського НДЕКЦ надійшов висновок експерта від 30.04.2024 року №СЕ-19/121-24/3833-БД, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999998%. Ухвалою суду від 20.05.2024 року поновлено провадження у справі. 05.06.2024 року представник позивача [PERSON] надав заяву щодо судових витрат на проведення судової молекулярної-генетичної експертизи, в якій зазначає, що судові витрати на проведення експертиз складає 36876,78 грн. Ухвалою суду від 05.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, крім того просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 36876,78 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом. Вимоги ст. ст. 13, 81, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів, зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , причина смерті: хронічна ішемічна хвороба, що підтверджується копією актового запису про смерть №913 від 17.03.2020 року складений Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). У позивача по справі, [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 12.06.2020 року Заводським районним у місті Миколаєві віділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де у графі батько зазначено « [PERSON] ». Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2, 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. Сімейним кодексом України встановлена презумпція шлюбного батьківства. Положеннями ст. 125 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 130 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року). Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У матеріалах справи міститься висновок експерта Харківського НДЕКЦ Баржина І.І. № СЕ-19/121-24/3833-БД від 30.04.2024 року, згідно якого, [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної складає 99,99999998%. Вказаний експертний висновок відповідачем та його представником не спростовано належними та допустимими доказами. Таким чином, суд вважає, що факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , є доведеним суду. Щодо позовних вимог про внесення змін до актовий запис № 403 від 12.06.2020 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] в частині відомостей про батька, суд зазначає наступне. За приписами ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є, зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану). Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 6 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини . Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Згідно з п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі по тексту - Правила № 96/5), зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. За приписами п.2.6 Правил № 96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Як встановлено пунктом 2.13.1 Привал № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п.2.16.4 Правил № 96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Беручи до уваги наведене, враховуючи, що біологічним батьком дитини [PERSON] є [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо внесення змін до актового запису про народження дитини. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21)). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 1261,20 грн., а також витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/115-21/7360-БД від 10.08.2021 року) в розмірі 7614,00 грн., ексгумації трупа померлого [PERSON] в розмірі 3768,30 грн., проведення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 25494,48 грн. Разом 38137,98 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved