Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

7 травня 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок. Згідно із заповітом позивач є спадкоємцем майна померлої. У травні 2024 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки пропустила встановлений законом строк для звернення з такою заявою. Позивач зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала окремо від спадкодавця, про існування заповіту дізналася лише у весною 2024 року. Позивачка до суду не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позов визнає повністю. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №84. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 17 серпня 2007 року, посвідчений секретарем Кошляківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 48, за яким [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . У травні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини. Звертаючись з цим позовом позивач посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем, про існування заповіту не знала, а тому не мала можливості вчасно оформити спадкові права. Згідно зі статтею 1233 статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19). Суд виходить з того, що позивачем надано докази на підтвердження своїх вимог щодо поважності причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку і ці докази суд визнає достатніми для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи спір у цій справі судом враховано свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримано принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved