Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померла її рідна тітка (рідна сестра її матері) [PERSON] , яка на день смерті проживала разом з нею в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 5,0817 га, 0,4993 га, 0,1929 га, що розташовані на території Бобровицької міської ради (раніше Кобижчанської сільради) Ніжинського району Чернігівської області. Позивачка як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті тітки, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк. 15.08.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу заведено спадкову справу №21/2022 після смерті [PERSON] 13.03.2023 року постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю факту, що підтверджує її родинні відносини зі спадкодавцем. 21.06.2023 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] є племінницею [PERSON] , яка була рідною сестрою матері позивачки, [PERSON] , яка померла [INFO] . Після чого, позивачка повторно звернулася до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, що належали [PERSON] . Проте, 22.09.2023 року отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим що із документів спадкової справи вбачається, що окрім [PERSON] є інша спадкоємиця, яка має право на спадкування відповідно до чинного законодавства, а саме дочка померлої, [PERSON] . Однак, як зазначає позивачка, остання є громадянкою рф та з 1987 року постійно проживає в Московській області. Також вказала, що догляд за тіткою здійснювала позивачка, так як близьких родичів та більше не мала. На підставі викладеного, [PERSON] вимушена звертатися до суду та просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки після смерті рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленою своєчасно та належним чином, відповідно до положень ч.8 ст. 128 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що засвідчено копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21.06.2023 року встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була рідною сестрою матері заявниці, [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10-12). Згідно акту обстеження № 14-09/178 від 30.11.2022 року, складеного депутатом Бобровицької міської ради Шульгою В. В., [PERSON] проживала разом з рідною тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] , в [ADDRESS] , здійснювала догляд за нею та провела поховання останньої (а.с.14). Відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 347352 від 29.09.2010 року, серії ЯЛ № 347354 від 29.09.2010 року та серії ЯЛ № 347353 від 29.09.2010 року, [PERSON] належали земельні ділянки площею 5,0817 га, 0,4993 га, 0,1929 га, що розташовані на території Бобровицької міської ради (раніше Кобижчанської сільської ради) Ніжинського району Чернігівської області (а.с.15-17). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 22.09.2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що є спадкоємиця першої черги (а.с.18). У матеріалах справи наявна копія паспорту громадянки СССР [PERSON] , виданого 10.03.1987 року відділом міліції Московської області серії [NUMBER] з якого вбачається, що остання з 17.02.1987 року зареєстрована в Московській області та згідно додатку до паспорту є громадянкою рф (а.с.22-26). Крім того, відповідно до копії паспорту рф № [NUMBER] від 21.04.2015 року, копії страхового свідоцтва державного пенсійного страхування № [NUMBER] , полісу обов`язкового медичного страхування та виписки з домової книги №246382, [PERSON] є громадянкою рф та зареєстрована в буд [ADDRESS] з 14.12.1989 року (а.с.27-32). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.1965 року, видно, що батьками [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », були [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до пленуму Верховного Суду України в п. п. 3, 23\~Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч. 2 ст.\~1221 ЦК. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування положень частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація у житлі сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації. Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~викладений в постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19. Положеннями ч. ч. 1, 6\~ст. 29 ЦК України\~передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з вимогами\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання\~адміністративно\~територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування\~це адміністративно\~територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Оскільки, відповідачка [PERSON] не проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини протягом достатньо тривалого часу до цього та протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, є громадянкою іншої країни та проживає за межами України з 1987 року, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже, встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а тому за таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved