Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0191694 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева. [PERSON] до смерті [PERSON] постійно здійснювала за нею догляд, супроводжувала при відвідуванні медичних закладів, була пов`язана спільним побутом та господарством, вони мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, а після смерті здійснила поховання, організувала поминальні обіди та здійснювала догляд за спадковим майном, тобто в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті. [INFO] померла [PERSON] . Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняв, але не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт вступу [PERSON] у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої [PERSON] , а також втрачений оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай). [PERSON] просив: - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191694 належало [PERSON] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засіданні позивач не з`явився, його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності позивача і представника відповідача, та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання суть яких зводиться до того, що [PERSON] забрала свою матір [PERSON] до себе на проживання і до її смерті здійснювала постійний догляд. Після смерті матері [PERSON] похоронила її, відбула поминальні обряди, забрала скриню, рушники та вишиванки. Вивчивши та дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Куйбишева, на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191694, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 1380 від 17 березня 2000 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , а тому має право на спадкоємство після її смерті, як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна в [ADDRESS] , але фактично проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] здійснила поховання та залишила в себе деякі речі домашнього вжитку. Таким чином, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та як спадкоємець першої черги за законом успадкувала після смерті [PERSON] належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0191694 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, за його заявою Носівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 320/2011, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належне [PERSON] на підставі сертифіката серії ЧН № 0191694 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт вступу [PERSON] у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої [PERSON] , а також втрачений оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191694. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] має для позивача юридичне значення, так як дозволить йому успадкувати належне [PERSON] право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191694, виданий на ім`я [PERSON] , був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Вісті» (а.с. 11). Позивач не має можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved