Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.08.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1119. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, поведінку та роль кожного з подружжя в сім`ї. Позивач надав суду заяву, в якій вказує, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач надала суду заяву в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 10.08.2011 року між сторонами укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1119. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам, подальше збереження шлюбу є неможливим, поновлення сімейних стосунків також. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved