Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

у вересні 2023 року керівник Дніпровської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі: Київської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.12.2021 року, індексний номер 62695458, та здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на житловий будинок, загальною площею 40 кв. м літ. «А», по [ADDRESS] ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2550177580000); скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011, площею 0,0914 га, по провулку [ADDRESS] в Державному земельному кадастрі. На обґрунтування позовних вимог прокурор вказував, що у власності територіальної громади м. Києва перебуває земельна ділянка площею 0,0914 га (кадастровий номер 8000000000:79:168:0011), що належить до земель комунальної форми власності. Однак, право власності територіальної громади м. Києва на спірну земельну ділянку порушено через незаконну державну реєстрацію спірної ділянки та незаконну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок, загальною площею 40 кв. м на цій ділянці за адресою: [ADDRESS] . Вказані реєстраційні дії здійснено з метою створення уявної законності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що розміщений на спірній земельній ділянці по провулку [ADDRESS] , для подальшого заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності у позаконкурентний спосіб (без прийняття рішення Київською міською радою про її відведення). Оскільки, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 40 кв. м, по [ADDRESS] та подальша державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011, здійснені з порушенням вимог законодавства, прокурор просить позов задовольнити. Ухвалою від 15.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 192). 23.10.2023 року та 20.02.2024 року до суду від Київської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких представник просить позов задовольнити, посилаючись на те, що реєстрація спірної земельної ділянки за відповідачем відбулася з порушенням вимог законодавства на підставі технічної документації, яка розроблена під експлуатацію неіснуючого житлового будинку, та Київська міська рада рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або в користування не приймала. Розгляд справи просить проводити без участі представника Київської міської ради (т. 1, а.с. 201-205, т. 2, а.с. 1-8). Ухвалою від 05.02.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 1, а.с. 226). В судове засідання позивач не з`явився, про день, час і місце розгляду повідомлений належним чином. Від позивача надійшла заява, з якої вбачається, що справу просить розглядати без його участі та позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не направив. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у власності територіальної громади м. Києва перебуває земельна ділянка площею 0,0914 га (кадастровий номер 8000000000:79:168:0011), яка належить до земель комунальної форми власності. На підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. від 30.12.2021 № 62695458 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 40 кв. м літ. «А», по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2550177580000, номер відомостей про речове право: 46027601). Підставою для проведення державної реєстрації вказаного нерухомого майна стала довідка від 20.05.2021 року № 31-17 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, видана ФОП [PERSON] . Також 14.05.2021 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по провулку [ADDRESS] (реєстраційний номер № ТІ01:4245-2112-1025-3524). Відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 11.05.2023 року в справі № 755/4984/23 [PERSON] визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. Із вказаного вироку вбачається, що [PERSON] в порушення вимог Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, склав та видав завідомо підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, за результатами проведення технічної інвентаризації, яка фактично не проводилась, на фактично неіснуючий об`єкт нерухомого майна, в тому числі: технічний паспорт (інвентаризаційна справа № 201/05/21, реєстраційний номер в ЄДЕССБ: ТІ01:4245-2112-1025-3524) та довідку про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси № 31-17 від 20.05.2021 року, із зазначенням замовника [PERSON] . Також судом з`ясовано, що в подальшому, на замовлення [PERSON] інженером-землевпорядником ПП «Фірма «Інженер» [PERSON] 21.01.2022 року розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі вказаної технічної документації із землеустрою 07.02.2022 року державним кадастровим реєстратором Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Харківській області Савран О.Ю. за заявою [PERSON] від 07.02.2022 року № ЗВ-9701861322022 внесено відомості (здійснено реєстрацію) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011. Відповідно до Довідки № 31-17 від 20.05.2021 року про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, поданої для проведення державної реєстрації прав, житловий будинок літ. «А» загальною площею 40 кв. м, побудований зі слів замовника господарчим способом у 1991 році, відповідає Державним будівельним нормам, готовий до експлуатації, не належить до категорії самочинного будівництва та не потребує прийняття в експлуатацію. Відповідно до сформованого державним кадастровим реєстратором витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.02.2022 року № НВ-6300322892022, земельна ділянка, площею 0,0914 га, з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011 розташована за адресою: [ADDRESS] ; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Поряд із цим, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) листом № 055-920 від 15.02.2023 року повідомлено, що в Реєстрі адрес, який розроблений відповідно до Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням КМР №337/9394 від 22.05.2013 року, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси будь-яким об`єктам по провулку [ADDRESS] , а також відсутні відомості щодо реєстрації в містобудівному кадастрі схем генерального плану на об`єкти будівництва за цією адресою; містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за цією адресою не надавались. Також листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 09.05.2023 року № 073-1211 надано інформацію про те, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:79:168:0011) у Голосіївському районі м. Києва. Згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 0570202/1-1190 від 31.01.2023 року повідомлено Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва про те, що земельна ділянка з кадастровим номером № 8000000000:79:168:0011 у Міському земельному кадастрі, не зареєстрована та не обліковується. Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація листом № 100-5032 від 09.05.2023 року повідомила, що райдержадміністрацією жодного питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості на провулку [ADDRESS] , не опрацьовувалось, жодних звернень не надходило. Крім того, Департамент державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом № 073-1211 від 09.05.2023 року поінформував, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Державного земельного кадастру право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. Крім того, відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 05716-6429 від 18.05.2023 року, документація із землеустрою, якою сформовано земельну ділянку, для внесення відомостей до Міського земельного кадастру про вказану земельну ділянку та підготовки проекту рішень щодо її передачі у власність або користування до Департаменту не надходила. Дніпровською окружною прокуратурою м. Києва листами від 09.01.2023 року № 50-545 вих-23 та № 50-544 вих-23 повідомлено Київську міську раду та Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про здійснення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011 на підставі недостовірних документів. Також листом від 31.01.2023 року № 0570202/1-1190 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) поінформовано окружну прокуратуру про те, що Київською міською радою не приймались рішення про передачу у власність або оренду земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011 та до Департаменту не надходила документація із землеустрою відносно зазначеної земельної ділянки. Також Дніпровською окружною прокуратурою м. Києва листом від 03.05.2023 року № 50-3261 вих-23 повідомлено Київську міську раду про порушення вимог законодавства під час проведення реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 40кв.м за адресою: [ADDRESS] та недотримання вимог законодавства при реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011. За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У випадку, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає із дня такої реєстрації. За змістом ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону . Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону № 1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Положеннями ст. 18 згаданого Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону № 1952-IV передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. За ч. 1 ст. 22 цього ж Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), передбачено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком. У п. 77 Порядку № 1127 зазначено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно з абз. 3 п. 78 Порядку № 1127 документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 року. Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси (абз. 3 п.79 Порядку № 1127). Згідно із ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI) внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації;здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Статтею 11 цього ж Закону визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. За змістом ст. 22 Закону № 3613-VI документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] незаконно набув право власності на житловий будинок загальною площею 40 кв. м літ. «А» по [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2550177580000) та земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011, площею 0,0914 га по провулку [ADDRESS] , через те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. всупереч переліченим вище обставинам та положенням ст. 3 Закону № 1952-IV, не враховано відсутність відомостей про виникнення у відповідача чи будь-яких інших осіб речових прав на вказане нерухоме майно, зокрема: документів, які дають змогу встановити, що житловий будинок побудовано до 05.08.1992 року, про присвоєння поштової адреси та інформації про зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку, та належність її [PERSON] на праві власності. При цьому, технічні документи щодо спірного нерухомого майна складено та видано із завідомо неправдивими відомостями, що підтверджується вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11.05.2023 року в справі № 755/4984/23, а також відсутні документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] , інженером-землевпорядником під час розроблення документації із землеустрою відносно спірної земельної ділянки не перевірявся факт наявності чи відсутності в натурі (на місцевості) будівель та споруд на проектованій земельній ділянці, та Київська міська рада рішень про передачу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011 юридичним або фізичним особам у власність чи користування (оренду), зміну цільового призначення, а також про затвердження технічних документів із землеустрою, не приймала, та речові права на таку земельну ділянку за будь-якими фізичними чи юридичними особами не реєструвались. Отже, державна реєстрація права власності на житловий будинок літ. «А» по [ADDRESS] за [PERSON] підлягає скасуванню. Крім того, оскільки до Державного земельного кадастру внесені недостовірні відомості про земельну ділянку, що знаходиться на провулку [ADDRESS] , що призвело до порушення прав та/або законних інтересів територіальної громади м. Києва, реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:168:0011 за відповідачем, є перешкодою в реалізації усіх правомочностей власника щодо спірної земельної ділянки, а тому також підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved