Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

В січні 2024 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , та [PERSON] звернулись з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», в якому просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , матеріальну шкоду в розмірі 11 014, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн та судовий збір у розмірі 807,60 грн та на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5 507, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн та судовий збір у розмірі 403,80 грн. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності по 1/3 частині [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 23.11.2023 року комісією у складі головного інженера [PERSON] , інженера [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] . ЖЕД №3 було обстежено та складено акт про залиття квартири за адресою: [ADDRESS] . Причиною залиття стало порушення герметичності каналізаційної мережі, а саме, вертикального трубопроводу в межах квартири № 153 , працівниками виконані роботи з ліквідації аварійної ситуації та відновлення герметичності каналізаційної мережі та власникам квартири рекомендовано проводити вирішення питання щодо компенсації збитків в судовому порядку. 06.12.2013 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] відбувся огляд збитків для встановлення розміру матеріальної шкоди внаслідок залиття. Письмовим повідомлення від 01.12.2023 року відповідача повідомлено про дату та час огляду збитків та запропоновано бути присутнім при огляді. 15.12.2013 складено звіт про оцінку розміру матеріального збитку завданого квартири за адресою: [ADDRESS] , який з урахуванням фізичного зносу становить 16 523,00 грн. Порушення герметичності каналізаційної мережі, що сталось причиною залиття квартири, відноситься до сфері відповідальності КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва». Будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на утриманні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», а отже обов`язок щодо відшкодування шкоди покладається на них, у зв`язку з чим звернулись з позовом до суду та просять стягнути шкоду у розмірі 5 507,00 грн на кожного позивача - власника квартири. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 41-42). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 15.01.2024 року позовну заву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 45-47) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 29.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 52). 15.02.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Звернень від позивачів, які б стосувались неналежного чи надання послуг неналежної якості на адресу підприємства не надходило. Як вбачається з акту залиття від 23.11.2023 року причиною залиття квартири позивача стало порушення герметичності каналізаційного трубопроводу, а саме вертикального трубопроводу в межах квартири № 153 . Висновком комісії у складі працівників житлово-експлуатаційної дільниці № 3 підприємства визначено, що власнику квартири [ADDRESS] рекомендовано дотримуватись правил утримання жилих приміщень, а саме інженерних мереж в межах власної квартири, вчасно проводити профілактичне фарбування трубопроводів та огляд на предмет порушення герметичності системи. Звернення щодо неналежного технічного стану каналізаційного трубопроводу від мешканців квартири [ADDRESS] на адресу підприємства не надходило. Позивачами не наводиться жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б безпосередньо свідчили, що відповідачем вчинено протиправні дії або допущено протиправну бездіяльність, яка б безпосередньо спричинила шкоду майну позивачів та не вказано в чому саме полягала протиправність дій та бездіяльність відповідача. Відповідач не є виконавцем жодної комунальної послуги, а посилання позивачів на нормативно правові акти стосуються прав та обов`язків виключно виконавців комунальних послуг (а.с. 63-67). 19.02.2024 року до суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій просять стягнути матеріальну шкоду з відповідача спричинену залиттям. Відсутність вини у завданій шкоді повинен довести сам завдавач шкоди. Відповідач заперечує наявність вини у заподіянні шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку, однак не надає докази на спростування того, що залиття відбулось не з його вини. Також, 11.10.2023 року позивач звертався до відповідача з заявою в якій просив здійснити профілактичні огляди та капітальний ремонт внутрішньо будинкових систем водовідведення та каналізації в під`їзді 10 за адресою: [ADDRESS] . Оскільки в квартирі № 153 за вищевказаною адресою система водовідведення та каналізації знаходиться в аварійному стані та є загроза затоплення нижче розташованих квартир (а.с. 76-80). 01.03.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення, у яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивачі помилково покладають на відповідача обов`язок проведення капітального ремонту внутрішньобудинкових систем водовідведення та каналізації, оскільки такі не передбачені структурою послуг (а.с. 84-88). В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, вказаних в ньому. Представник відповідача проти позову заперечувала та вказала, що залиття в квартирі відбулось після точки приєднання, а тому їх відповідальність відсутня. Також позивач не звертався до них із зверненням про капітальні роботи аварійного трубопровода. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить по 1/3 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 11.10.2023 року [PERSON] подав на ім`я начальника ЖЕД № 3 заяву, у якій просив здійснити профілактичний огляд та капітальний ремонт внутрішньобудинкових систем водовідведення та каналізації в під`їзді буд. [ADDRESS] , оскільки в кв. № 153 система водовідведення та каналізації знаходиться в аварійному стані та є загроза затоплення нижче розташованих квартир, в тому числі і кв. 150 , яку ЖЕД № 3 отримали 11.10.2023 року, що підтверджується відміткою про отримання (а.с. 81). Відповідно до акту комісії від 23.11.2023 року у складі головного інженера [PERSON] , інженера ЖЕД № 3 [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] проведено обстеження кв. [ADDRESS] згідно звернення № 373 від 03.11.2023 року щодо залиття, причиною залиття стало порушення герметичності каналізаційної мережі, а саме вертикального трубопроводу в межах квартири № 153 . Працівниками ЖЕД № 3 виконано роботи з ліквідації аварійної ситуації та відновлення герметичності каналізаційної мережі (а.с. 9). 01.12.2023 року [PERSON] повідомив начальника ЖЕД № 3 про огляд збитків за адресою: [ADDRESS] , для встановлення розміру матеріальної шкоди, яку ЖЕД № 3 отримали 01.12.2023 року, що підтверджується відміткою про отримання (а.с. 10). 15.12.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » складено звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданої кв. [ADDRESS] , згідно якого розмір матеріального збитку завданого квартирі становить - 16 523 грн (а.с. 11-32). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. (п. 6 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку») Згідно ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку») Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків як співвласників. Відповідальність кожного співвласника визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій уповноваженої особи (осіб) та/або управителя, вчинених з перевищенням наданих їм повноважень. Співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій або бездіяльності управителя, що порушують умови договору управління багатоквартирним будинком. Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди ( ст. 386 ЦК України). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207. Відповідно п. 2.3.6 зазначених Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил. Відповідно до додатку № 4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій вбачається, що в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, які його також підписують. Крім того, з типової форми Акту про залиття вбачається, що такий складається комісійно, комісія складається з головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсара - сантехніка, представника організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи водопостачання, представника власника будинку. Також з актом мають бути ознайомлені мешканці квартир, про що проставляється їх підпис внизу форми акту. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися із зазначенням причин). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975, також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивачів сталося не з вини КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" стороною відповідача не надано і встановлених обставин щодо факту залиття не спростовано. Так, відповідно до вимог статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Звертаючись з позовом до суду, позивачі просять відшкодувати за рахунок відповідача матеріальну шкоду в розмірі 16 523,00 грн, яка заподіяна внаслідок залиття квартири, зазначаючи при цьому що ними була проведена оцінка розміру матеріальних збитків, про що було повідомлено КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва", однак представник останніх у вказаний час не з`явились, своїх заперечень не надали. Із матеріалів справи вбачається, що факт залиття квартири [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачам, підтверджується актом від 23.11.2023 року про залиття, згідно якого причиною залиття стало порушення герметичності каналізаційної мережі, а саме вертикального трубопроводу в межах квартири № 153 . Акт про підтвердження факту залиття квартири [ADDRESS] від 23.11.2023 року, складено за формою та змістом відповідно до вищевказаного наказу №76 від 17.05.2005 року, відтак є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77- 78 ЦПК України. Надаючи оцінку даним вказаного акта, суд виходить із того, що винна сторона визначається за місцем знаходження точки протікання відповідно до точки розподілу, в якій здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на спростування відповідачем своєї вини у завданні матеріальної шкоди позивачам, відсутні будь-які клопотання про призначення судової експертизи, відсутні будь-які заперечення з приводу наданого позивачем звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 15.12.2023 року, хоча спростування відповідачем своєї вини є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Враховуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що залиття квартири позивачів сталось саме з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві», оскільки будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на його балансі, яке здійснює прямий нагляд за справністю трубопроводів та інших систем у будинку. Доказів того, що залиття належної позивачам квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано. А тому, суд приходить до висновку про стягнення саме з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві» завданої матеріальної шкоди на користь позивачів у розмірі 16 523,00 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволенні позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягаю стягненню на користь [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі 807,60 грн та на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 403,80 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу, то позивача має право подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки він у судовому засіданні заявив клопотання про те, що долучать докази витрат на правову допомогу протягом 5 днів.

Outcome: approved