Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій середню заробітну плату, у зв`язку з невчасним виконанням рішення суду про поновлення на роботі за період з 17 листопада 2023 року по 25 лютого 2024 року за 71 робочий день у розмірі 83366,07 грн, з яких слід утримати податки, збори та інші обов`язкові платежі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що наказом начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 108-к від 21 квітня 2023 року його звільнено з 22 квітня 2023 року з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 16 листопада 2023 року задоволено його позов, визнано незаконним та скасовано оскаржуваний наказ № 108-к від 21.04.2023 р. в частині звільнення [PERSON] з посади помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на об`єктах гірничої галузі та туристів) відділу оперативно-чергової служби Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту. Поновлено на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Позивач зазначає, що двічі звертався до відповідача зі заявою про виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі, та лише наказом від 26 лютого 2024 року виконано судове рішення. Через порушення відповідачем строків виконання судового рішення просить стягнути середній заробіток. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 26 червня 2024 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав та мотивів зазначених у позові. Долучив до матеріалів копію рішення суду від 16 листопада 2023 року. Представники відповідача, кожний окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог. Посилались, що через скорочення посади позивача, була відсутня можливість поновити його на роботі. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Встановлені судом обставини справи Наказом начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 108-к від 21 квітня 2023 року [PERSON] звільнено з 22 квітня 2023 року з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2023 року, визнано незаконним та скасовано наказ № 108-к від 21.04.2023 р. в частині звільнення [PERSON] з посади помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на об`єктах гірничої галузі та туристів) відділу оперативно-чергової служби Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту. Поновлено його на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Рішення набрало законної сили. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 березня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року. Як встановлено з пенсійного посвідчення та довідки до акту огляду МСЕК від 01 квітня 2019 року [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з 25 березня 2019 року. Вперше 23 листопада 2023 року та вдруге 23 лютого 2024 року [PERSON] письмово звертався до начальника Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСУ НС зі заявою про поновлення на роботі на підставі судового рішення (а.с.14,15). Наказом №77-к від 26 від 26 лютого 2024 року [PERSON] на виконання рішення суду поновлено на посаді помічника начальника чергової зміни (а.с.16). Згідно довідки №42 від 24 травня 2024 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1174,17 грн (а.с.17). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України). Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України). Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Також частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Також в самому рішенні суду від 16 листопада 2023 року допущено негайне виконання у частині поновлення [PERSON] на роботі. У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України). Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід уважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі має відповідач, визначений боржником за виконавчим листом. Даний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 711/8446/16-ц (провадження № 14-37цс19). Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, й без звернення працівника, що унормовано, крім наведених вище норм права, також Конституцією України, статтею 18 ЦПК України. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У постанові Верховного суду від 17 червня 2020 року в справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18) зазначено, що «належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: 1) чи мала місце затримка виконання такого рішення, 2) у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, 3) та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 листопада 2023 року поновлено [PERSON] на посаді помічника начальника чергової зміни та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Роботодавцем вимоги як судового рішення, так і наведених вище норм законодавства не виконано. Указане рішення виконано лише 26 лютого 2024 року виданням відповідного наказу Про поновлення на роботі [PERSON] (а.с.16). При цьому підставою винесення наказу зазначено рішення суду від 16 листопада 2023 року у справі (756/12595/23). Отже, відповідачем порушено строки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, оскільки видало наказ про поновлення позивача на роботі лише 26 лютого 2024 року, а не негайно після проголошення судового рішення 16 листопада 2023 року, тоді як такий обов`язок у роботодавця виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Суд погоджується із твердженням позивача, що він не був допущений до роботи з вини роботодавця, який тривалий час, з 17 листопада 2023 року (день наступний за датою ухвалення рішення суду про поновлення на роботі) по 25 лютого 2024 року (день, що передував винесенню наказу про поновлення на роботі), не виконував рішення суду про поновлення працівника, тому наявні правові підстави для задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 79843,56 грн. за 68 робочих дней, виходячи з розміру середньоденного заробітку 1174,17 грн. Позивач невірно обрахував кількість робочих днів 71 в означений період, їх кількість становить 68 днів, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, які перевірені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та стягненню на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 17 листопада 2023 року по 25 лютого 2024 року в сумі 79843,56 грн, з яких підлягають утриманню обов`язкові платежі. Щодо розподілу судових витрат У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн., оскільки на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду. На підставі викладеного ,

Outcome: partial