Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача [PERSON] , звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в сумі 257 620,00 грн., посилаючись на те, що 18.10.2021 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Постановою про закриття провадження встановлено, що [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста, який помер внаслідок отриманих травм. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі Закон №1961-IV) цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. \~ \~ \~ \~Потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону № 1961-IV. Зокрема потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі у загальному розмірі 257 620,00 грн.. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 257 620,00 грн. \~ \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу буз участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача та відповідач до суду не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~05.06.2024 року представник відповідача - адвокат Бабков О.О., надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 24.05.2024 року на адресу [PERSON] , надійшла претензія від 31.01.2024 року з вимогою відшкодувати МТСБУ шкоду шляхом сплати коштів у розмірі 257 620 грн., про що було надано відповідь, однак згодом МТСБУ подано позов до суду. \~ \~ \~ \~Вказує, що відповідно до постанови про закриття провадження встановлено, що [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста, який помер внаслідок отриманих травм. Позовні вимоги заявлені позивачем є безпідставними, необґрунтованими та не визнаються [PERSON] , так як матеріали цивільного позову не містять доказів, що шкоду МТСБУ заподіяно саме з вини [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області було відкрите кримінальне провадження №12021120000000291 внесене в ЄРДР від 19.10.2021 року за ознаками ч.2 ст. 286 КК України та проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом ДТП 18.10.2021 року, внаслідок якого загинув [PERSON] .. 29.12.2021 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке для перевірки його законності було направлено до Кіровоградської обласної прокуратури. \~ \~ \~ \~ Слідчий постанову про закриття кримінального провадження направив прокурору та учасникам дорожньо-транспортної пригоди, про що сторони не заперечують. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За змістом постанови від 29.12.2021 року про закриття кримінального провадження № 12021120000000291 внесене в ЄРДР від 19.10.2021 року, винесеної заступником начальника ВРЗСТ СУ ГУНП в Кіровоградській області Шептенко О.В. досудовим розслідуванням встановлено, що дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~з вини\~велосипедиста [PERSON] ,\~який будучи\~в стані\~алкогольного сп`яніння\~(\~2.05%)\~грубо порушив\~ вимоги\~п.п.\~6.2.,\~6.6.,\~6.7.а)\~та 19.1.\~ПДР України, який\~загинув унаслідок\~допущених ним\~же порушень\~ПДР України,які відповідно до висновку судової авто технічної експертизи знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП. За висновком органу досудового розслідування дії [PERSON] не перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому не містять складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України. На момент розгляду цієї цивільної справи постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2021 року, ні прокурором, ні потерпілими не оскаржувалась, а отже є чинною. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач вважає, що позивач помилково послався на ст. 1166, 1187 ЦК України, так як особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За наслідками досудового розслідування кримінального провадження в діях водія автомобіля «Ореl»,\~р.н.\~« [NUMBER] » [PERSON] , відсутній причинний зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому не містять складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, кримінальне провадження за фактом ДТП закрито, а тому вважає, що у суду немає підстав покладати на відповідача відповідальність за шкоду завдану велосипедистом [PERSON] , який загинув у наслідок допущених ним же порушень ПДР України. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відсутність полісу ОСЦПВВТЗ, не знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням пригоди, як це зазначає Позивач. На підставі\~викладеного відповідач\~вважає,\~що МТСБУ\~мало можливість\~перевірити обставини\~ДТП власними\~силами \~та запобігти\~необґрунтованих виплат.\~Потерпіла [PERSON] ,\~повідомляла позивача\~про взаєморозрахунки\~з \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~після ДТП.\~Позивач \~не прийняв\~до уваги,\~що після\~пригоди \~ проводилось\~відшкодування моральної\~шкоди потерпілій\~ в\~сумі 1000\~(одна\~тисяча доларів\~США)\~та 6000\~(шість\~тисяч гривен)\~матеріальної шкоди\~на придбання\~пам`ятника,\~що призвело\~до передчасного\~прийняття рішення\~про необґрунтовані\~виплати,\~а тому\~просить відмовити у задоволенні позову повністю. 18.06.2024 року до суду представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у відповідача наявний обов`язок щодо відшкодування завданої шкоди, оскільки мало місце керування джерелом підвищеної небезпеки автомобілем. Особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності їх вини, що підтверджено чинним законодавством, просить позовні вимоги задовольнити, відзив залишити без розгляду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини і дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що 18.10.2021 року близько 20:10 год. водій автомобіля «Opel Astra», номерний знак республіки Литва « [NUMBER] » [PERSON] , рухаючись про проїзній частині вулиці Соборна в смт. Голованівськ Кіровоградської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, спуск по ходу руху транспортного засобу, дорожня розмітка відсутня, під час зустрічного роз`їзду із невстановленим транспортним засобом, допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер по дорозі до Голованіської ЦРЛ. \~ \~ \~ \~За вказаним фактом 19.10.2021 року відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області було внесено відомості ЄРДР про кримінальне провадження №12021120000000291 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. \~ \~ \~ \~29.12.2021 року заступником начальника ВРЗСТ СУ ГУНП в Кіровоградській області Шептенко О.В. прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. \~ \~ \~ \~При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини велосипедиста [PERSON] , який грубо порушив вимоги п.п. 6.2., 6.6., 6.7.а) та 19.1. ПДР України, а його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманнями ним тілесних ушкоджень, в результаті яких настала його смерть. \~ \~ \~ \~З інформаційної довідки Головного сервісного центру МВС №31/2745-2775-2024 від 30.01.2024 року слідує, що за результатами розгляду з урахуванням вимог ст. 56 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст..25 ЗУ «Про страхування», в ЄДРТЗ станом на 29.01.2024 року, інформація щодо реєстрації транспортного засобу «Ореl- ASTRA» р.н. « [NUMBER] » - відсутня. Проте, станом на 29.01.2024 року за особою [PERSON] 25.11.2021 року в ТСЦ 3541 привезений з-за кордону, по посвідченню митниці, транспортний засіб «Ореl- ASTRA» н/з [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.10.2021 року Голованівським відділом ДРАЦС у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 294. 24.11.2021 року [PERSON] було подано заяву до Моторне (транспортне) страхове бюро України про належне відшкодування утриманцям померлого 36 мінімальних заробітних плат, витрат на поховання встановлених на день ДТП та подано повідомлення про ДТП. 22.02.2022 року [PERSON] було подано заяву до Моторне (транспортне) страхове бюро України про належне відшкодування витрат на спорудження пам`ятника. \~ \~ \~ \~Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентні виплати, а саме перерахувало кошти [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] - матері загиблого [PERSON] (довіреність від 27.10.2021року), та [PERSON] доньки загиблого [PERSON] (довіреність від 20.11.2021 року, у загальному розмірі 257 620,00 грн.. Згідно п.п. 21.1. 21.4. статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до положень п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Пунктом 23.1. статті 23 вказаного Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, у тому числі, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктами 27.2., 27.4. Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди повіреному [PERSON] , яка діяла на підставі доручення від імені неповнолітньої доньки та матері загиблого, яка є пенсіонеркою, які втратили годувальника. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Так само, частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Звертаючись до суду із позовом, МТСБУ просило суд відшкодувати в порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою. Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, на яку посилався представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20). Під час розгляду справи судом не встановлено, що ДТП трапилось внаслідок умислу потерпілого [PERSON] або непереборної сили. Також слід зауважити, що згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі. Проте, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у разі відшкодування витрат на поховання (частина третя статті 1193 ЦК України). Як встановлено вище, МТСБУ виплатило на користь осіб, що втратили годувальника, страхове відшкодування, а тому вина потерпілого при вирішенні питання щодо наявності підстав для зменшення розміру відшкодування судом не враховується. Отже, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм Закону та досліджених доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність тих обставин, на які посилається МТСБУ як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому позовні вимоги відшкодування завданої шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 257 620 грн. 00 коп.. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved