Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що її батько [PERSON] , [INFO] , та мати [PERSON] , [INFO] , проживали у своєму будинковолодінні по [ADDRESS] разом із заявницею [PERSON] . За час свого життя батько зробив заповіт від 19.03.2001р. на житловий будинок та присадибну ділянку 0,11 га на свого сина (брата заявниці) [PERSON] (зацікавлена особа особі по справі), який на час смерті з батьком не проживав. [INFO] помер батько заявниці [PERSON] . Провівши його похорони, заявниця із своєю сім`єю продовжувала проживати у вищевказаному будинковолодінні разом із мамою [PERSON] [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Провівши її похорони, заявниця із своєю сім`єю продовжує проживати у вищевказаному будинковолодінні по даний час. Так як спадкодавець крім будинковолодіння мав у власності земельну ділянку у вигляді паю, яка нікому не була заповідана, тому заявниця вирішила в даний час оформити спадщину. З цього приводу заявниця звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на вищевказану земельну ділянку площею 1,04 га. При подачі документів до нотаріуса, заявниця представила своє свідоцтво про народження і свідоцтво про смерть батька [PERSON] , проте нотаріусом було виявлено, що у її свідоцтві про народження в графі «батьки» батьком записаний [PERSON] , а у свідоцтві про смерть батька чомусь записаний « [PERSON] », хоча інші відомості про батька в цих документах повністю співпадають (роки народження, місце народження і місце смерті). У зв`язку із невідповідністю імені батька « [PERSON] » у свідоцтві про народження заявниці та у свідоцтві про смерть « [PERSON] », нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не підтверджено факту родинних відносин між заявницею та батьком. Тому заявниця звернулася до суду з метою встановити факт родинних відносин між нею та померлим батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Даний юридичний факт має юридичне значення для оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] . Ухвалою суду від 01.05.2024 провадження у справі відкрито у порядку окремого провадження з викликом учасників справи. У судове засідання заявниця та її представник - адвокат Кобзан Р.М не з`явилися, однак представник подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заявниці, зазначив, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] , яка є рідною сестрою заявниці, у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви визнає повністю. В заяві зазначає, що покійний [PERSON] дійсно був їх батьком, постійно проживав у своєму домоволодінні з дружиною [PERSON] . Повідомляє, що у її свідоцтві про народження також батьком зазначений [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] , який є рідним братом заявниці, в судове засідання двічі не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батько заявниці [PERSON] , [INFO] , та мати заявниці [PERSON] , [INFO] , проживали у будинковолодінні по [ADDRESS] разом із заявницею [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою виконкому Верхнянської сільської ради від 03.04.2024р. №120 (а.с.15), свідоцтвом про народження (а.с.6), свідоцтвом про одруження (а.с.5). За час свого життя [PERSON] зробив заповіт від 19.03.2001р. на житловий будинок та присадибну ділянку 0,11 га, на свого сина, (брата заявниці) [PERSON] , який на час смерті не проживав з померлим (а.с.17, 15). [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Спадкодавець [PERSON] , крім будинковолодіння, мав у власності земельну ділянку у вигляді паю, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 06.03.2001р. серія [NUMBER] (а.с.12). Заявниця звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на вищевказану земельну ділянку площею 1,04 га (а.с.14). При подачі документів до нотаріуса заявниця представила своє свідоцтво про народження і свідоцтво про смерть батька [PERSON] , проте нотаріусом було виявлено, що у її свідоцтві про народження в графі «батьки» батьком записаний [PERSON] , а у свідоцтві про смерть батька записаний « [PERSON] ». У зв`язку із невідповідністю імені батька « [PERSON] » у моєму свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть « [PERSON] », нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не підтверджено факту родинних відносин між мною та батьком, що підтверджується постановою нотаріуса від 05.04.2024р. за №199/02-31 (а.с.13). Таким чином, для того, щоб реалізувати своє право на спадщину, є необхідність встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Судом встановлено, що факт родинних відносин між заявницею [PERSON] та [PERSON] підтверджується аналізом правовстановлюючих документів. Так, згідно свідоцтва про народження заявниці, її прізвище, ім`я, по батькові зазначено: « [PERSON] », у графі батьки записаний батько: « [PERSON] », мати: « [PERSON] » та місце її народження зазначено с. Станькова, Калуського району (а.с.6). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Станькова Калуського р-ну, одружився із [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Станькова Калуського р-ну, які одружилися 01.02.1963р. (а.с.18). У свідоцтві про смерть батька ім`я вже « [PERSON] », хоча всі інші дані повністю збігаються з даними батька в свідоцтві про народження заявниці, і в свідоцтві про його шлюб, а саме: прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », місце його смерті «село Станькова Калуського району». Також, якщо проаналізувати, що він помер у віці 72 роки, то по підрахунках з датою його народження « [INFO] » - його вік співпадає (а.с.11, 6, 18). Крім того, із довідки виконавчого комітету Верхнянської сільської ради за №120 від 03.04.2024р. видно, що в будинковолодінні по [ADDRESS] проживали члени сім`ї: [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - дочка; зять та онуки. Також в даній довідці вказано, що заповіт посвідчувався від імені [PERSON] у виконкомі Верхнянської сільської ради 19.03.2001р. за №13 (а.с.15.) З заповіту від 19.03.2001р. видно, що [PERSON] заповів частину свого майна своєму сину [PERSON] (а.с.17). Аналіз вищевказаних документів та записів про [PERSON] і [PERSON] вказує, що в одному і тому ж будинковолодінні [ADDRESS] проживав із заявницею і її мамою [PERSON] одна і таж особа [PERSON] , який був одружений із мамою заявниці як [PERSON] , а заповіт вчинений цією ж особою на свого сина, як [PERSON] Крім того ще за життя батько заявниці, будучи [PERSON] , через рішення суду встановлював приналежність йому довідки про заробітну плату, якою йому видали на ім`я « [PERSON] », що підтверджується рішенням Калуського міськрайонного суду від 04.09.2002р. (а.с.20). Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано в ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.\~1259 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для заявниці встановлення факту родинних відносин між нею і покійним батьком необхідний для прийняття спадщини, тобто виникнення майнових прав. Таким чином, встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, вона зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком заявниці [PERSON] , [INFO] . Зацікавлені особи по справі, які є рідний братом і сестрою заявниці, не подали суду жодних заперечень щодо задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, що розглядається. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved