Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5103248 від 21.11.2021 у сумі 45 080 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 25 080 грн. заборгованість за процентами, та судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 2\~422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. Позов мотивований тим, що 21.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №5103248, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 20 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23-ф, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги, зокрема за договором про надання споживчого кредиту №5103248 від 21.11.2021. Заборгованість відповідача за договором про надання кредиту станом на 05.04.2024 становить 45 080 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 25 080 грн. заборгованість за процентами. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с.110-111) Вказаною ухвалою також було задоволено клопотання позивача ТОВ\~«ФК\~«Фінтраст Україна»\~-\~адвоката\~Городніщевої\~Є.Ю. про витребування доказів, та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 21.11.2021 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 20000 грн. від ТОВ «Авентус Україна». Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у судове засідання не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи,\~матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №5103248. (а.с.8-12 на звороті) Відповідно до умов договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. (п.1.1.) Відповідачу надано кредит в розмірі 20 000 грн. (п.1.3). Строк кредиту - 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договороі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. (п.1.4) Тип процентної ставки фіксована. (п.1.5) Стандартна процентною ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаному в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. (п.1.5.1) Знижена процентна ставка 0,95% в день. (п.1.5.2) Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. (п.2.1) Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає більше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.3.3 договору. (п.4.2) Пропозиція(оферта) споживача на продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство має дати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це товариство. (п.4.2.2) Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. (п.4.3.1) Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в пп.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом, та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача у порядку, передбаченому п.4.2 договору. (п.4.3.2) 21.11.2021 [PERSON] підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору, договір про надання споживчого кредиту №5103248 від 21.11.2021 (а.с.13) та паспорт споживчого кредиту (а.с.14-18). При цьому, суд звертає увагу, що в розділі 7 паспорту споживчого кредиту зазначено, що інформація, зазначена в паспорті, зберігає чинність та є дійсною до 22.11.2021. Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за вих. №2635 від 20.02.2023, 03.06.2021 транзакцією №1023346793 на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано 20 000 грн. (а.с.63-66) 20.01.2022 ТОВ\~«Авентус Україна» відповідачу було надіслано повідомлення про наявність в нього простроченої заборгованості станом на 20.01.2022 в розмірі 31 780 грн. (а.с. 96). Відповідно до картки обліку договору №5103248 від 21.11.2021, заборгованість [PERSON] за, станом на 17.04.2023 становить 45 080 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 25 080 грн. заборгованість за процентами. (а.с. 69-82) З вказаної картки обліку вбачається, що 20.12.2021 [PERSON] здійснив платіж у розмірі 5 700 грн., та сплатив в повному обсязі відсотки, які були нараховані йому за зниженою процентною ставкою у період з 21.11.2021 по 20.12.2021. Таким чином, відбулася пролонгація договору за пропозицією споживача. Факт пролонгації підтверджується відповідним повідомленням. (а.с. 27) У період з 21.12.2021 по 24.02.2022, тобто протягом 66 днів, проценти [PERSON] нараховувались за стандартною процентною ставкою. Після 24.02.2022 проценти за договором не нараховувалися. 18.04.2023 між ТОВ\~«Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 18.04./23-ф, згідно з яким новий кредитор набув право вимоги, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №5103248 від 21.11.2021. (а.с. 84-88) Факт оплати за договором факторингу підтверджується копіями платіжних інструкцій. (а.с. 89-93) 18.04.2023 ТОВ\~«Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 18.04./23-ф від 18.04.2023. (а.с.88 на звороті) Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток № 1) до договору факторингу № 18.04./23-ф від 18.04.2023 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №5103248, позичальником за яким є [PERSON] , на суму 45\~080 грн.. (а.с.37) 18.04.2023 ТОВ\~«Авентус Україна» надіслало на електронну пошту відповідача повідомлення про відступлення права вимоги. (а.с.83) Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 06.06.2024 №20.1.0.0.0/7-240531/30421, платіжна картка 4557082228138041 належить [PERSON] . На вказану картку 21.11.2021 були зараховані кошти у сумі 20\~000 грн. (а.с.122) Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 частини другої\~статті 639 ЦК України\~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного Кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі\~ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»,\~що якщо\~відповідно до\~акту цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного\~підпису відповідно\~до вимог\~законів України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг"\~та\~"Про\~електронну ідентифікацію\~та електронні\~довірчі послуги",\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину;\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проте, відповідач умови договору про надання споживчого кредиту №5103248 від 21.11.2021 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України та умови договору і станом на 05.04.2024 року виникла заборгованість за кредито му сумі 45 080 грн. Свого розрахунку заборгованості відповідач не надав, аби спростувати розрахунок позивача. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 20 000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо заборгованості за відсотками суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили їх розмір та порядок нарахування. Відповідач не виконав умови договору, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню відсотки у розмірі 25 080 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов було задоволено, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги №28/03-2024 від 28.03.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. (а.с. 32-33); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/3145 (а.с.34-35); копію ордеру серії АІ №1579006 від 05.04.2024 (а.с.31); копію звіту від 05.04.2024 про надання правничої (правової допомоги) згідно договору №28/03-2024 від 28.03.2024 (а.с.28); копію рахунку на плату №2765-05/04-2024 від 05.2024 (а.с.36); копію платіжної інструкції в національній валюті від 10.04.2024 №4496. (а.с.94) Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було здійснено оплату правничої допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . У постанові по справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року\~Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Оскільки відповідач не просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, не довів за допомогою належних та допустимих доказів наявність підстав для такого зменшення, а вимогами ЦПК України не перебачено, такого зменшення за ініціативою суду, тому у суду немає підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, оскільки позов було задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved