Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

АТ «Кредобанк» через свого представника адвоката Павленка С.В. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № іро21084 від 24.03.2021 року в розмірі 561633,25 грн., яка складається з: 488246,62 грн. заборгованість за кредитом та 73386,63 грн. заборгованість по процентам, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.03.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № іро21084, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до умов Договору позивач видає позичальнику кредит у розмірі 618800,00 грн. строком до 23.10.2024 року на наступні цілі: нерухомість в кредит (ВР)(621312) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору, з моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 10% річних з 24.03.2022 року до 23.03.2023 року; 14% річних з 24.03.2023 року до 31.03.2024 року. Пунктом 3.13. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною р. 3 Договору, з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № іро21084 від 24.03.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 24.03.2021 року укладено Договір іпотеки № 3949. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу 24.03.2021 року кредит на суму 618800,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером та випискою про рух коштів по рахунку відповідача. Однак, в період дії договору відповідачем було допущено прострочення зобов`язання по погашенню основної суми кредиту та сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим за [PERSON] виникла прострочена заборгованість. Таким чином, [PERSON] не повернула в повному обсязі АТ «Кредобанк» кредитні кошти, чим остання порушила зобов`язання за кредитним договором № іро21084 від 24.03.2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 08.05.2023 р. в загальному розмірі 561633,25 грн., яка складається з: 488246,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 73386,63 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач 25.05.2023 року звернувся до відповідача з досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань Кредитним договором, проте відповідач не вчинила дій, спрямованих на погашення заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Кредобанк». Також, позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 8424,50 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 56163,32 грн.. Ухвалою суду від 28 березня 2024 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 22.11.2023 року у цивільній справі № 645/4216/23 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 року по справі № 645/4216/23 провадження № 2/645/1773/23- скасовано. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. 03.05.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання просе суд відмовити позивачеві в позові щодо стягнення заборгованості з відповідача в повному обсязі посилаючись на те, що 24.03.2021 року між нею та АТ «Кредобанк» було укладено Кредитний договір № іро21084. Згідно умов даного договору вона мала сплатити 618 800, 00 грн. Всі договірні умови за цим договором з її боку виконувалися своєчасно та в повному обсязі до 24.02.2022 року. Так, нею до 24 лютого 2024 року було сплачено 130 553, 38 грн. кредиту та 46 127, 73 грн. відсотків за користування кредитом. Всього перераховано на рахунок банку було 176 681,11 грн. Залишок складав 488 246, 62 грн. При цьому, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан в державі неодноразово безперестанно продовжувався, а згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 р. № 49/2024 ще продовжено до 14.05.2024. В зв`язку з ракетно-бомбовими ударами та артилерійськими обстрілами м.Харкова та перебуванні на її утриманні (піклуванні) батька - [PERSON] , [INFO] , з метою збереження життя та здоров`я батька та свого власного життя, вона вимушена була наприкінці квітня - на початку травня 2022 року покинути місце постійного проживання ( [ADDRESS] ) та переїхати в більш безпечне місце - [ADDRESS] , де мешкає з батьком по теперішній час. Стан здоров`я її батька не дозволяв та не дозволяє його знаходження без стороннього догляду, крім цього, у нього відсутні будь-які можливості для самостійного обслуговування своїх щоденних життєвих потреб внаслідок захворювань та хірургічних втручань. Так, в період з наприкінці квітня - на початку травня 2022 року по 25.01.2024 року вона не проживала та не перебувала зареєстрованою за адресою в м.Харкові, не отримувала жодних повідомлень (скарг, претензій) кредитора (позивача) ані в письмовому вигляді, ані в телефонному режимі. Засоби мобільного зв`язку у сел. Ков`яги Валківської міської громади працюють не стабільно, якість зв`язку незадовільна, маються постійні перебої стільникового зв`язку, a CMC повідомлення взагалі не доходять до кореспондентів. Тому, тільки 25.01.2024 року та 30.01.2024 року в неї з`явилася можливість відвідування приміщення АТ «Кредобанк», з метою з`ясування порядку подальшої сплати грошових коштів за кредитним договором, де їй було повідомлено менеджером банку про наявність рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова щодо стягнення з неї грошових коштів за кредитним договором, про існування якого їй було невідомо. З метою врегулювання даної спірної ситуації з АТ «Кредобанк» та не доведення до судового вирішення справи, вона 11.03.2024 року письмово звернулася до Відділення АТ «Кредобанк» у м.Харкові, вул. Я.Мудрого, 29а, та одночасно направила письмове звернення Голові правління АТ «Кредобанк», м.Львів, вул. Сахарова, 78 з відповідною заявою з проханням підготовки проекту змін (доповнень) до кредитного договору № іро21084, укладеного 24.03.2021 між нею та АТ «Кредобанк» (Відділення вул. Я. Мудрого, 29а АТ «Кредобанк» у м.Харкові) у відповідності до п. 9.1 вищезазначеного Кредитного договору для подальшого виконання нею фінансових зобов`язань. Однак, з початку 03.04.2024 року, а потім 09.04.2024 року нею були отримані письмові повідомлення (вимоги) АТ «Кредобанк» від 02.04.2024 за вих. № 85-8708/24 та № 13/Б-90/1 не тільки різних за змістом та посиланням на її звернення, але й з вимогами, які не відповідають діючому стану справ, а окремих вимог - взагалі не законних, які суттєво погіршують її становище. Так, в повідомленні АТ «Кредобанк» від 02.04.2024 за вих. №13/Б-90/1 посилання робиться на її звернення від 11.03.2024 (щодо укладення додаткової угоди (договору) до кредитного договору № іро21084 від 24.03.2021), при цьому в подальшому робиться посилання на її заяву від 25.01.2024 щодо здійснення реструктуризаційних заходів згідно кредитного договору. Дійсно, нею первинно заява подавалася 25.01.2024 щодо реструктуризаційних заходів, але поспілкувавшись з менеджером банку та порахувавши свої доходи після співбесіди, дійшла до висновку про неможливість виконання запропонованих банком зобов`язань. Тому, 11.03.2024 подала до банку заяву про внесення змін та доповнень до кредитного договору № іро21084, укладеного 24.03.2021, з метою отримання додаткового фінансового захисту відповідно до розділу II. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ (набрання чинності відбулося 17.03.2022) до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356), а саме пункту 18. Незважаючи на це, при умові, що її заява від 11.03.2024 вже була отримана позивачем, уповноваженим кредитним органом банку було прийнято рішення щодо погодження реструктуризаційного кредиту, а саме: - Погашення кредитної заборгованості на суму не більше 390 000, 00 грн.; - Передбачена зміна кредитної ставки, а крім цього вона повинна: - Погасити одноразову заборгованість по кредиту понад суму реструктуризаційного кредиту (одноразового внесення на розрахунковий рахунок Кредобанку більше 170 000 грн. ) - в даному випадку представниками банку взагалі не враховуються мої щомісячні доходи (заробітна плата та пенсія); - Повернути банку сплачений судовий збір в сумі 12 624, 50 коп. (при умові, що згідно даних матеріалів цивільної справи № 645/4216/23 банком було сплачено 8 424, 50 грн. судового збору, та на додаток, справа взагалі ще не завершена остаточним рішенням суду, яке набрало законної сили); - Усунути застереження юридичного висновку; - Укласти договір наступної застави посвідченої нотаріально (вартість не менше 25 000 грн., при умові, що під час укладення кредитного договору № іро21084 від 24.03.2021 застава вже нотаріально посвідчувалася та є дійною на теперішній час. В разі укладення додаткової угоди до кредитного договору всі ці зайві виплати будуть додатковим фінансовим тягарем для неї). Також вказувала, що керівництвом учбового закладу (Харківський національний автомобільно-дорожній університет, (далі за текстом - ХНАДУ)), де працевлаштована, вона була виведена з 01.05.2022 на простій. Тільки наприкінці січня 2024 року, нею була подана відповідна заява на ім`я ректора ХНАДУ про можливість стати до роботи, про що був виданий наказ ХНАДУ. Порушення нею фінансового зобов`язання сталося виключно внаслідок російської агресії - веденням бойових дій в Харкові, артилерійських, ракетних, бомбових ударів по Харкову, що унеможливило роботу всіх органів держави, включаючи банкові установи, та послідуючого переїзду в більш безпечне місце разом батьком та знаходження на простої позивачки. 13.05.2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій останній просе задовольнити позов АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у повному обсязі посилаючись на те, що відповідач вказує, що не отримувала жодних повідомлень від Кредитора, телефонний зв 'язок у неї відсутній, та СМС-повідомлення не отримує. Проте, відповідно до п. 9.1.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний протягом 3-х днів з моменту виникнення відповідних обставин повідомити банк, зокрема, про зміну свого місця проживання, інші обставини. Здатні вплинути на виконання ним зобов`язань за кредитною угодою. Жодних відповідних повідомлень про зміну місця проживання, про наявність якихось об`єктивних складнощів, здатних вплинути на виконання Кредитного договору, Позичальник на адресу Банку не надсилав. Згідно з ч. 1 ст. б Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-1V громадянин України ... зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч. 10 ст. б цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Ділова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом. Відповідачка визнає факт наявності заборгованості та вказує, що зверталась до Банку з метою реструктуризації заборгованості вже після винесення судом рішення та зверталась із різними заявами щодо врегулювання питання щодо погашення заборгованості. Проте, жодні запропоновані умови вирішення питання Відповідачу не підійшли. Останній платіж був внесений Відповідачем по Кредитному договору у лютому 2022 року. Необхідно зазначити, що Відповідач після лютого 2024 року не вносила жодних платежів по Кредитному договору. Відповідач жодним чином не намагалася врегулювати питання погашення заборгованості до лютого 2024 року. Лише після ухвалення Судом заочного рішення Відповідач почала звертатись до Банку з метою реструктуризації заборгованості та вирішення питання щодо погашення заборгованості. Крім того, Відповідачка неодноразово посилається на обставини непереборної сили та вказує, що у період дії воєнного стану АТ «Кредобанк» позичальник звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, зокрема від сплати неустойки. Однак, представник Позивача не погоджується із даним твердженням Відповідача та вважає, що Відповідач помилково посилається на Закон України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану». У розрахунку заборгованості доданим Позивачем немає нарахування неустойки, а нарахування відсотків, які зазначені в розрахунку заборгованості були погоджені при укладенні Кредитного договору з Відповідачем, а отже, із ними вона була ознайомлена та погодилася, і вони є складовою кредиту. Даним законом заборонено нараховувати штрафні санкції, а саме : неустойку (штраф та пеня) і позичальник звільняється від обов`язку сплачувати їх у разі нарахування, однак у нашому випадку Банк нараховував саме відсотки, які позичальник повинен сплачувати відповідно до чинного законодавства та укладеного Кредитного договору із Банком. Отже, доводи Відповідача про звільнення від відповідальності за нараховану неустойку є помилковими, оскільки в даному випадку будь-які штрафні санкції не нараховувались, та не стягуються в судовому порядку. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № іро21084 від 24.032021 р. станом на 08.05.2023 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 561 633,25 грн., що складається із: Заборгованості за тілом кредиту - 488 246,62 грн.; Заборгованості за відсотками - 73 386,63 грн. У зв`язку з тривалим не виконанням умов Кредитного договору АТ «Кредобанк» вимушений був звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Після звернення до суду та станом на дату подання відповіді на відзив заборгованість жодним чином не погашена, питання щодо погашення заборгованості не вирішено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 12.06.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача за довіреністю Павленка С.В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просе їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 14.06.2024 року надала на адресу суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, проти позовних вимог заперечувала. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 24.03.2021 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № іро21084, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 618\~800,00 грн. на строк до 23.10.2024 року. Відповідно до п. 1. Кредитного договору Банк зобов`язався надати у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором. Згідно п. 2.4. Кредитного договору кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. З матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов`язання за Кредитним договором № іро21084 від 24.03.2021 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 618\~800,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 15871656 від 24.03.2021 року та випискою по особовим рахункам відповідача за період з 24.03.2021 року по 08.05.2023 року. Відповідно до умов Договору Банк видає позичальнику кредит у розмірі 618800,00 грн. строком до 23.10.2024 року на наступні цілі: на нерухомість в кредит (ВР)(621312) за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, в свою чергу, не виконала своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого станом 08.05.2023 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 561633,25 грн., яка складається з 488246,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 73386,63 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору, з моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 10% річних з 24.03.2022 року до 23.03.2023 року; 14% річних з 24.03.2023 року до 31.03.2024 року. Пунктом 3.13. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною р. 3 Договору, з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. За пунктом 4.1. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни) передбачені цим Кредитним договором та/або додатками до нього. Якщо кредит видано після 15-го числа поточного місяця, перший платіж по поверненню кредити здійснюється позичальником не пізніше останнього робочого дня наступного місяця. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № іро21084 від 24.03.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 24.03.2021 року укладено Договір іпотеки № 3949. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно статтям\~610,\~612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. Згідно\~статті 599\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~статті 625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що загальна сума заборгованості відповідача становить 561\~633,25 грн., та складається з: 488\~246,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 73\~386,63 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до\~статті 3\~Цивільного кодексу\~України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Частиною 1\~статті 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог частин 1, 6\~статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. На виконання вказаних вимог представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право»; свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії ЧН № 000531, довіреність № 12783 від 24 листопада 2022 року, посвідчення адвоката Павленка С.В. Разом з тим, як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, зокрема зі змісту\~договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року слідує, що такий договір укладений між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право», при цьому з даною позовною заявою в інтересах АТ «Кредобанк» звернувся адвокат Павленко С.В., який на підтвердження своїх повноважень долучив до позовної заяви свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії ЧН № 000531, довіреність № 12783 від 24 листопада 2022 року, посвідчення адвоката Павленка С.В. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] , який діяв в інтересах АТ «Кредобанк» та звернуся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, перебуває в трудових відносинах з АО «Бізнес і право», з яким 11 лютого 2019 року АТ «Кредобанк» уклало договір про надання правової допомоги та на який сторона позивача посилається як на підставу для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу. Крім того, позивач та представник позивача не надали суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також належних та допустимих доказів, які свідчать про оплату зазначених витрат, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд зауважує на тому, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 56163,32 грн.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 8424,50 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: partial