Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

У лютому 2024 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що 18 червня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Сторони мають двох спільних синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 07.10.2022 шлюб між сторонами було розірвано. Причиною звернення позивачем до суду з даним позовом є той факт, що після розлучення відповідач виїхала, з її слів, до міста Києва, але про фактичну адресу свого місця проживання вона його не повідомляла. З того часу позивач та відповідачка практично не спілкуються. Їхні спільні діти від початку свого народження проживають разом з позивачем в будинку його батьків по [ADDRESS] . До своїх дітей відповідачка навідується дуже рідко, участі у їх вихованні та утриманні майже не приймає. З 28.01.2023 по теперішній час позивач проходить військову службу в Національній гвардії України у військовій частині [NUMBER] . Проте, нещодавно під час перебування позивача вдома у відпустці з синами він зустрів свою дружину випадково на вулиці і остання йому повідомила, що має намір забрати дітей до м. Києва на квартиру, якою вона тимчасово користується на праві найму. Позивач категорично заперечує щодо подальшого проживання з відповідачкою їхніх спільних дітей, тому вимушений звертатися до суду з позовом про визначення місця проживання синів саме з ним, виходячи з такого. На сьогоднішній день позивач має стабільний дохід, отримуючи зарплату військовослужбовця, фізично здоровий, позитивно характеризується, має власне житло, автомобіль, створив належні умови для проживання своїх синів, піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, діти ростуть у атмосфері турботи та любові. На час відсутності позивача діти постійно перебувають під наглядом та опікою його батьків - діда та баби. Натомість, відповідачка не має ані житла, ані стабільного заробітку, має чисельні фінансові борги перед своїми друзями та знайомими. Також, відповідачка починаючи з жовтня 2022 року практично не приділяє уваги дітям і весь цей час проживає окремо від них, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не бере участі в утриманні дітей, їх вихованні та розвитку. Матеріальним забезпеченням та вихованням синів займається виключно позивач та його батьки. Крім того, позивач переконаний, що подальше проживання синів з відповідачкою матиме негативний вплив на їх моральний та психологічний стан, зважаючи на неприпустиму, з моральної точки зору, поведінку відповідачки, як матері, яка залишила свою дітей з метою влаштування особистого життя. З огляду на вищезазначене позивач вважає, що визначення місця проживання дітей разом з ним буде більш доцільним та буде найбільше відповідати інтересам дітей, сприятиме їх нормальному гармонійному розвитку. При цьому, позивач не буде перешкоджати матері щодо виконання як своїх обов`язків так і здійснення нею своїх прав стосовно їхніх спільних дітей, якщо відповідачка матиме на це бажання. На підставі вищевикладеного, позивач просив визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що не заперечує щоб діти проживали з батьком, так як вона зараз не має житла та стабільного заробітку, а тому не може їх виховувати та утримувати. Представник Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області Мушенок М.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник військової частини [NUMBER] НГУ у судове засідання не з`явився, надіславши лист про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 14,15). [PERSON] та [PERSON] з 18 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.13), який розірвано рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 07 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили (а.с.16-17). Згідно довідки військової частини [NUMBER] НГУ № 964 від 24 березня 2023 року, [PERSON] прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до НГУ та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Північного оперативного-територіального об`єднання НГУ з 28 січня 2023 року по теперішній час (а.с.18). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого [INFO] 12 травня 2015 року, [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 19). Згідно довідки про доходи № 6 від 20 листопада 2023 року, виданої військовою частиною [NUMBER] НГУ, загальна сума доходу [PERSON] за період з квітня 2023 року по жовтень 2023 року становить 349 862,07 грн (а.с.20). Згідно картки обстеження та медичного огляду № 460 КНП Кагарлицької міської ради "Кагарлицька багатопрофільна лікарня" від 22 грудня 2022 року, солдат [PERSON] придатний до військової служби (а.с.21). Згідно службової характеристики молодший сержант [PERSON] за своїми морально-вольовими якостями повністю відповідає займаній посаді (а.с.22). Згідно з актом обстеження умов проживання від 03 січня 2024 року, встановлено, що малолітні діти [PERSON] , 2017 року народження та [PERSON] , 2021 року народження проживають за адресою: [ADDRESS] . У дітей наявна окрема кімната, є двоярусне ліжко, облаштовано місце для навчання, є шафа для одягу, комод, телевізор. У дітей є одяг, взуття, іграшки, шкільне приладдя відповідно до віку (а.с.23). Згідно з витягом з протоколу № 02 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ржищівської міської ради від 15 січня 2024 року, встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] після народження та по теперішній час проживають в будинку, який належить батькові [PERSON] - [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення [PERSON] та [PERSON] піклування про дітей взяли на себе батько, баба [PERSON] та дід [PERSON] . Мати дітей прийняла рішення проживати окремо та згодом виїхала до м.Київ. [PERSON] з 28 січня 2023 року проходить службу у ЗСУ. Мати [PERSON] приїздить дуже рідко, матеріально дітей не підтримує, участі у вихованні не бере. Комісією рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання про визначення місця проживання малолітніх дітей з одним із батьків. На засідання комісії [PERSON] не з`явилась, про причини неявки не повідомила (а.с.24). Згідно довідки від 05 грудня 2023 року, виданої КНП "Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" РМР, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку у лікаря педіатра Ржищівського міського центру ПМСД РМР від народження. На прийом приходить у супроводі баби та діда, кілька разів у 2023 році був з батьком. Лікуванням хлопчика та його доглядом займаються дід та баба (а.с.25). Згідно довідки від 05 грудня 2023 року, виданої КНП "Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" РМР, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку у лікаря педіатра Ржищівського міського центру ПМСД РМР від народження. На прийом приходить у супроводі баби та діда, кілька разів у 2023 році був з батьком. Мати працює і проживає за межами м.Ржищів. Лікуванням хлопчика та його доглядом займаються дід та баба (а.с.25). Згідно характеристики вихованця ЗДО "Калинка" [PERSON] , останній відвідує ясельну групу "Янголятко" з 01 вересня 2023 року по цей час. Зовнішній вигляд дитини охайний, доглянутий, без виражених особливостей, відповідає віку. Розумово і фізично дитина розвинута добре. Вихованням дитини займається виключно батько [PERSON] . За відсутності батька вихованням дитини займаються баба [PERSON] та дід [PERSON] . Мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає (а.с.26). Згідно характеристики учня ОЗО "Ржищівський ліцей "Лідер" [PERSON] , останній навчається в 1 класі. Дитина регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайний, доглянутий. Відрізняється дуже хорошими фізичними здібностями. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями (а.с.27). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання, 22 грудня 2022 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] в ході якого встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] . Дружина [PERSON] за даною адресою не проживає. Згідно рішення Ржищівського міського суду Київської області від 07 жовтня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.28). Згідно довідки про склад сім`ї № 11-13/411 від 23 серпня 2023 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.29). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області щодо визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с.83-84) встановлено, що [PERSON] не проживає з дітьми [PERSON] , 2017 року народження та [PERSON] , 2021 року народження, дітей матеріально не утримує, участі у їх вихованні не приймає, спілкується епізодично, а батько [PERSON] має бажання та можливість забезпечити належний догляд за дітьми. Комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації батька [PERSON] . Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дітей спільно не проживають, право визначати місце проживання дітей залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі -Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: "питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму дол. дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що "під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини". Відтак, міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Мати безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про їхнє здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким вони будуть проживати. Визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , 2017 року народження та [PERSON] , 2021 року народження, з батьком не впливає на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 (провадження № 61-9074св20). Визначаючи місце проживання дітей з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносини, а діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дітей. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази свідчать про те, що оскільки між сторонами є спір щодо визначення місця проживання дітей, враховуючи наявність висновку комісії з питань захисту прав дитини про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, той факт, що мати з 2022 року не приймає участі у вихованні дітей, діти постійно проживають з позивачем та батьками позивача, суд вважає позов обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги інтереси дітей, суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання дітей, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved