Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 липня 2007 року у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №174. Позов мотивує тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Впродовж тривалого часу між ними зникло взаєморозуміння, розмови завершуються сварками, відсутня взаємоповага, шлюбних стосунків не підтримують, фактично сім`я припинила існування, примирення не можливе. Від невизначеності та постійних суперечок перебуває постійно у стані стресу, діти проживають разом з нею. Однак участь у їх вихованні приймають разом. Просить позов задоволити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задоволити з підстав, викладених у мотивах заяви. Доповнила, що перебуває у психологічній, економічній залежності від чоловіка, боїться його. Через негативне відношення до неї, постійні залякування та тиск, втратила почуття любові, поваги, розуміння. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про таке належно та вчасно, про що свідчить розписка про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду на 24 червня 2024 року. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2007 року у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №174 (а.с.4). У подружжя в шлюбі народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28 грудня 2012 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] , видане 16 листопада 2007 року) (а.с.5,6). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різне відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати позивачка такі наміру не має. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі\~сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дітей. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved