Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

31 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті свого брата [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] померла її брат Бовгира М,К. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Вона є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, оскільки проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Їхні батьки відповідачі по справі, які у рівних частках також є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки, у нотаріуса відмовилися від своїх часток у спадщині на її користь. Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті брата нотаріус відмовив з підстав відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, який було втрачено, а також з підстав відсутності визначення частки спадкодавця у земельній ділянці. Покликаючись на це, вона не має можливості оформити право власності у нотаріальній конторі, у зв`язку з чим просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилася. Згідно письмової заяви від 02 липня 2024 року просила справу розглядати за її відсутності, та задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, 25 червня 2024 року подали до суду письмові заяви про визнання позову. Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] (а.с.10). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на домобудівлю на [ADDRESS] , копії свідоцтва про право власності на житло, ордера виконкому № [NUMBER] , власником житлового будинку є [PERSON] (а.с.13-15,26,27). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267713944 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6314907802021, спадкодавець [PERSON] є співвласником присадибної земельної ділянки 5622255100:03:006:0163, площею 0,14 га. Іншими співвласниками житлового будинку та цієї земельної ділянки є сторони по справі (а.с.29-30). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] 20 травня 2022 року у нотаріуса відмовилися від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] (а.с. 58). Позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом та прийняла спадщину оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в [ADDRESS] (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 10 травня 2024 року державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що на [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючого документа (а.с.12). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також постановою від 10 травня 2024 року державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер 5622255100:03:006:0163, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця в спільному майні. Проте, в силу ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки по справі не встановлено будь-якої іншої домовленості, відтак сторони є співвласниками указаної земельної ділянки у рівних частках, а саме по кожний. Частка спадкодавця [PERSON] також складає . У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивачки, як спадкоємиці на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки правовстановлюючий документ на було втрачено, а [PERSON] при житті не відновив правовстановлюючий документ на житловий будинок, та не провів поділу земельної ділянки у спільній сумісній власності, що є перешкодою позивачці в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Судові витрати суд не розподіляє, оскільки позивачка просить залишити їх за нею.

Outcome: approved