Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

11.09.2023 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. В обґрунтування позову банк зазначив, що 01.02.2021 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (з 14.06.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальнику надано банківські послуги та встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок, відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку", зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 15.04.2023 року заборгованість перед позивачем становить 33645,05 грн., яку він просить стягнути та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2684,00 грн. Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.02.2021 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк». 01.02.2021 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування, в якій зазначено наступне (відповідно до типу кредитного продукту): максимальний ліміт кредиту, процентна ставка у межах пільгового періоду, відсотків річних 0,00001% та процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних; реальна річна процентна ставка. Повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають до сплати за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту або шляхом внесення Клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу. При цьому, своїм підписом у довідці про умови кредитування відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих із обраних відповідачем умов кредитування. Отже, підписавши довідку про ознайомлення із умовами кредитування (паспорт споживчого кредиту), відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17. Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. З наданої позивачем довідки вбачається, що підписавши кредитний договір № б/н, відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 11/24. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кратки 01.02.2021 року встановлено кредитний ліміт на суму 300,00 грн., 01.02.2021 року кредитний ліміт збільшено до 1000,00 грн., 13.09.2021 року кредитний ліміт збільшено до 6000,00 грн., 14.12.2021 року кредитний ліміт збільшено до 31000.00 грн., 04.11.2022 року кредитний ліміт зменшено до 30110,42 грн., 28.11.2022 року кредитний ліміт зменшено до 28802,29 грн., 06.12.2022 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором від 01.02.2021 року за відповідачем станом на 15.04.2023 обліковується заборгованість в розмірі 33645,05 грн., яка складається з: 27778,98 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5866,07 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку відповідача. З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що за період з 01.02.2021 року по 19.04.2023 року, відповідач користувався кредитною карткою позивача, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату в торгівельних точках, здійснювала переказ картки тощо. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. З наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved