Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Короткий виклад позицій заявниці та заінтересованих осіб. [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу у період з 22 березня 2019 року (часу набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили) до 25 січня 2023 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона в 1997 році одружилась з [PERSON] , з яким прожила до 2019 року, після чого 19 лютого 2019 року шлюб з ним розірвала. За час перебування в шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх розлучення було формальністю, адже вони і надалі продовжували проживати як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, а їх відносини грунтувались на любові і взаємоповазі. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України [PERSON] проходив військову службу по мобілізації у військовій частині [NUMBER] , приймав безпосередню участь у бойових діях. [INFO] під час бойових дій в Україні [PERSON] загинув. Після його смерті вона як цивільна дружина має право на одноразову грошову допомогу в разі загибелі військовослужбовця на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.11.2013 року зі змінами КМУ № 335 від 18.05.2017 року та № 1142 від 18.11.2021 року. Враховуючи той факт, що після розірвання шлюбу вони надалі продовжували проживати як сім`я, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, у них є двоє спільних дітей, тому вважає, що вона є його цивільною дружиною, яка має право на підставі вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України отримати одноразову грошову допомогу в разі загибелі військовослужбвовця, яким був її цивільний чоловік [PERSON] 15 травня 2024 року від заінтересованої особи: Міністерство оборони України надійшло пояснення, згідно якого заяву [PERSON] заінтересована особа не визнає та вважає її необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 15000000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів передбачених ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до яких належать: батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Особа, яка проживала з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без укладення шлюбу, не є суб`єктом, що має право на виплати. Порядок і умови призначення виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджений Наказом МОУ №45 від 25 січня 2023 року. В силу пп. «а» п. 5-2 Порядку і умов призначення та виплати ОГД статус дружини підтверджує лише свідоцтво про шлюб. Альтернативних документів, що підтверджують статус дружини, не передбачено. Рішення суду про встановлення факту проживання з загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним і допустимим підтвердженням статусу дружини, наявність такого рішення не дає права на виплату ОГД. Звертає увагу на те, що звернувшись до суду із даною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання ОГД у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а це вже спір про право. Заявником не надано доказів звернення до ОТЦК та СП щодо призначення ОГД чи прийняття рішення комісією про відмову у призначенні ОГД, поверненні документів на доопрацювання. Вважає, що [INFO] підлягає залученню в якості заінтересованої особи, адже дане рішення у справі може вплинути на його права, свободи та інтереси або обов`язки. Надані заявником копії спільних фотографій та показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також не зрозумілим є те, що заявником не долучено до заяви копій наступних документів: копії наказу командира військової частини про виключення загиблого зі списків військової частини (з якого повинно вбачатись хто записаний родичем та/або членом сім`ї загиблого, хто отримав з військової частини відповідні грошові виплати, тощо); витягу з особової справи загиблого у військовій частині і щодо відомостей про членів сім`ї та/або родичів. Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання заявниці з загиблим однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності спільних прав та обов`язків заявником на його думку не надано, відповідно вважає, що відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. 24 травня 2024 року від представника заявника [PERSON] надійшло заперечення на пояснення заінтересованої особи: Міністерство оборони України, згідно якого представник заявника вважає безпідставними твердження заінтересованої особи про те, що заявниця мала надати докази звернення до [INFO] чи прийняття рішення комісією про відмову у призначенні ОГД, поверненні документів на доопрацювання. Звернення до [INFO] із заявою про виплату ОГД є передчасним до вирішення даної справи у суді, зважаючи на те, що оспорюване рішення щодо відмови позивачці в призначенні їй ОГД мотивоване саме відсутнісю доказів на підтвердження статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця (не надано рішення суду, яким встановлено факт, що має юридичне значення, тобто факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] з громадянином [PERSON] та/або відповідного посвідчення «члена сім`ї військовослужбовця, який загину (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби»). Таким чином, без рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, відмова у призначенні [PERSON] . ОГД буде правомірною. Щодо залучення інших осіб, які мають право на ОГД вважає непотрібним у даній справі, адже відповідно до п. 1.7 Розділу І Порядку і умов призначення та виплати ОГД у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за №176/39232 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення чи отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Таким чином, за наявності інших осіб, які мають право на отримання ОГД після смерті [PERSON] , така допомога буде їм призначена та виплачена незалежно від рішення у даній справі. У своїх поясненнях заінтересована особа вказує на те, що звернувшись до суду із даною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання ОГД у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а це вже спір про право. З цього приводу зазначає наступне: між [PERSON] та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання ОГД, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Необґрунтованим також є твердження про те, що [PERSON] не подано належних і достатніх доказів про проживання її із загиблим однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків. [PERSON] до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додала докази, які підтверджують проживання в одній квартирі спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування, що у своїй сукупності є належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами того факту, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживаючи спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 22 березня 2019 року (часу набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили) до 25 січня 2023 року (дня смерті [PERSON] ). Процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 03 травня 2024 року суд задовольнив клопотання представника заінтересованої особи про участь в розгляді справи в режимі відео конференції. Ухвалами від 29 травня 2024 року суд залучив до участі у справі в якості заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , а також задовольнив клопотання предстаника заявника про виклик і допит свідків. У судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала, просила її задовольнити. Додатково вказала, що розірвання шлюбу між ними відбулося з тією метою, щоб належне їй майно не стало предметом звернення стягнення на виконання рішення Тисменицького районного суду від 12 серпня 2015 року, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто 281\~108,40 грн за кредитним договором укладеним між ним та ЗАТ «Альфа-Банк». Зазначає, що вони і надалі продовжували спільно проживати, вести спільне господарство та були поєднані спільним побутом. [PERSON] регулярно провідував її коли вона проходила стаціонарне лікування у зв`язку з діагнозом «рак» та значився як контактна особа у її виписках із медичної карти. Також їздив із нею на консультацію до хірурга у лікарню Ізраїльської онкології у м. Київ. За час проходження [PERSON] військової служби вони відправляли посилки один одному, часто спілкувались по телефону. [INFO] [PERSON] загинув в результаті ворожого мінометного обстрілу неподалік с. Іванівське Бахмутського району Донецької області. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] для неї матиме юридичні наслідки, оскільки вона зможе звернутися за отриманням допомоги після смерті чоловіка та батька їх дітей. Представник заявниці - адвокат Шургот О.В. підтримала позицію своєї довірительки, просила заяву задовольнити, з підстав, які викладені у ній. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Матяшук В.К. в судовому засіданні зазначив, що вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Надані докази заявником вважає неналежними для встановлення даного факту. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але від них надійшли заяви з клопотаннями по розгляд справи за їх відсутності. Повідомили суд, що вони є синами [PERSON] та [PERSON] , а також те, що після розірвання шлюбу у 2019 році їх батьки продовжили проживати разом як подружжя, вели спільне господарство. Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з подружжям [PERSON] вона з чоловіком знайомі давно. Вони часто відпочивали разом, проїздили в гості, зокрема і після 2019 року. В 2020 та 2021 роках разом сім`ями відпочивали в горах. [PERSON] хворіла, а її лікуванням займався чоловік [PERSON] , возив її по лікарнях, здійснгював догляд. Коли [PERSON] мобілізували, [PERSON] їздила до нього у Волинську область і в Херсонську. Про їх розлучення, їй нічого не було відомо. Після 2019 року вони проживали однією сім`єю, робили ремонт. Свідок [PERSON] суду повідомив, що був знайомий з [PERSON] з 2002 року, вони мали спільну роботу та інтереси. У період з 2019 по 2021 роки також спідкувалися. Були в один одного на дні народження. Про розлучення [PERSON] у 2019 році дізнався випадково і був дуже здивований, оскільки в їх відносинах як чоловіка та жінки нічого не змінилося. Йому відомо, що [PERSON] постійно надавав матеріальну допомогу дружині і дітям, вони вели спільне господарство, робили ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , вони живуть в одному під`їзді. Знайома з ними давно, ще з 1997 року, коли вони одружилися. У Бандаків дуже гарна сім`я. Двоє синів. Молодший навчався в музичній школі, де вона викладає. Коли [PERSON] захворіла, чоловік [PERSON] опікувався нею, возив в лікарню. Щонеділі вона бачила їх разом у церкві. В 2020-2021 роках [PERSON] вчив [PERSON] кермувати автівкою. Коли [PERSON] пішов на війну, вона чула телефонні розмови [PERSON] з ним, в ході яких вони погоджували подробиці ремонту. В 2022 році [PERSON] приїздив у відпустку, і вона бачила їх разом з [PERSON] . Про їх розлучення вона нічого не знала. З 2019 року в їх житті нічого не змінилося. Похованням [PERSON] також займалася [PERSON] і сини. Свідок [PERSON] пояснила, що була однокласницею [PERSON] . Вони спілкувалися майже кожний день. У них були спільні інтереси. Про розлучення в 2019 році вона не знала. З 2019 року між [PERSON] та [PERSON] відносили зовсім не змінилися, вони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. [PERSON] повністю утримував сім`ю, оплачував навчання синів, купував дружині прикраси, шубу. Коли [PERSON] захворіла у 2013 році на онкологічне захворювання, її лікуванням займався [PERSON] , возив її в клініки, доглядав, підтримував. Коли [PERSON] пішов на війну [PERSON] щодня з них говорила телефоном, а коли він не вийшов на зв`язок 25 січня 2023 року, вона підтримувал її і всі сподівалися, що можливо поранений, але з`ясувалося, що він загинув. Свідок [PERSON] суду повідомив, що був двоюрідним братом [PERSON] . Перебував в гарних стосунках з його дружиною [PERSON] . Проо їх розлучення дізнався лише після смерті брата. У пероід з 2019 по 2023 рік він часто телефоном розмовляв з [PERSON] , також [PERSON] часто заїжджав до нього, коли бував на [PERSON] . [PERSON] постійно розповідав про смію, дружину та синів. Вони бачилися на днях народження родичів, весіллі. Він також декілька разів у цей період був у них в гостях. У [PERSON] та [PERSON] була міцна сім`я. Саме [PERSON] повідомила йому про смерть брата. Обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин. [PERSON] з 1997 року по 2019 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . За цей час в них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Як вказала заявниця, 19 лютого 2019 року шлюб між ними розірвано, але вона продовжувала проживати однією сім`єю з [PERSON] , вести спільне господарство та була поєднана з ним спільним побутом. Шлюб вони розірвали для збереження її майна, оскільки згідно рішення Тисменицького районного суду від 12 серпня 2015 року з [PERSON] стягнуто 281\~108,40 грн за кредитним договором укладеним між ним та ЗАТ «Альфа-Банк». На підтвердження вказаних фактів надала такі докази: Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ №821075 [PERSON] є інвалідом другої групи з 01 лютого 2024 року (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] Відділом РАГСу Тисменицького району Івано-Франківської області 02 серпня 1997 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 49. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.13). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданого 29 червня 2002 року, актовий запис №50 (а.с. 14) зазначено, що [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . В свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданого 29 серпня 1998 року, актовий запис №65 (а.с. 15) зазначено, що [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 02 серпня 1997 року у відділі РАГСу Тисменицького\~району Івано-Франківської\~області,\~актовий запис\~№49 розірвано (а.с.16). Згідно з копією кредитного договору №800001835 від 17 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено договір про надання кредиту у сумі 35500,00 доларів США (а.с.17). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» - задоволено. Стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 281 108,40 грн. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] по 1 405,54 грн. судового збору (а.с.18-19). Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2020 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів фінансових послуг шляхом визнання договорів споживчого кредиту та поруки недійсними у зв`язку з відмовою позивачів від первісного та зустрічного позовів (а.с.20-21). Відповідно до Довідки №5230 від 18 серпня 2022 року виданої [PERSON] , про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії): з 08.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 18.05.2022; з 26.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 31.07.2022; з 01.08.2022 по 18.08.2022 (а.с.22). Згідно з повідомленням про смерть №1/25 від 27 січня 2023 року [PERSON] , 1974 року народження, загинув [INFO] . Смерть настала внаслідок важких поранень несумісних з життям, отриманих в результаті ворожого мінометного обстрілу неподалік с. Іванівське Бахмутського району Донецької області, при здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України (а.с.23). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07 лютого 2023 року Тисменицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №12 (а.с.24) [PERSON] помер [INFO] . Згідно з довідкою про причину смерті №123 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] через ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків (а.с.25). В довідці Тисменицької міської ради № 22 від 16 лютого 2023 року зазначено, що померлий [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , похований на кладовищі в м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.26). Свідоцтво про поховання [PERSON] за реєстраційним номером 13 від 04 лютого 2023 року видано замовнику поховання [PERSON] (а.с.27). Відповідно до договору-замовлення №13 на організацію та проведення поховання від 04 лютого 2023 року, укладеного між [PERSON] та КП «Інноваційна компанія», замовнику було надано послуги щодо облаштування місця поховання [PERSON] на кладовищі в [ADDRESS] год дня 04 лютого 2023 року. Вид поховання: закопування в могилі труни з тілом померлого (а.с.28). Згідно з довідкою №51 від 18 квітня 2024 року, виданої КП «Інноваційна компанія» вбачається, що [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] до дати смерті [PERSON] , [INFO] (а.с.29). 20 травня 2022 року між підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №208 згідно якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а саме кухню, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у розмірі 73000,00 грн. Згідно умов договору товар повинен бути повністю доставлений до 20 червня 2022 року за вказаною адресою покупцем [ADDRESS] , при умові повного розрахунку з покупцем. Авансовий платіж у розмірі 22500,00 грн. було оплачено готівкою, а решта суми у розмірі 50500,00 грн. перерахована [PERSON] на рахунок підприємця [PERSON] , що підтверджується копією квитанції від 04 липня 2022 року (а.с.30-31). 09 червня 2022 року укладено договір №0178 між ПП [PERSON] та [PERSON] на виготовлення стільниці вартістю 45665,00 грн., яку має бути встановлено за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Після проведеного ремонту кухні та виготовлення нових меблів, [PERSON] та [PERSON] було придбано нову побутову техніку (на яку [PERSON] перечисляв кошти на її картковий рахунок), а саме посудомийну машину, змішувач для кухні, холодильник Vestfrost, гриль Tefal, витяжку Fabiano, газову варильну поверхню Bosh, духовуа шафу електричну Bosh, що підтверджується відповідними квитанціями, гарантійними талонами, заявкою на доставку (а.с.33-42). У листопаді 2022 року придбано диван у ФОП [PERSON] , на який перерахував кошти [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією від 29 листопада 2022 року, а [PERSON] на місці зробила замовлення та оплатила (а.с.43-45). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Dacia Sandero, 2010 року випуску, зареєстрований на ім`я [PERSON] , однак ним користувалась і [PERSON] , що підтверджується: полісом №208430589 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 березня 2022 року оформленим на [PERSON] ; актами виконаних робіт по ремонту автомобіля від : 23 березня 2022 року, 08 серпня 2022 року, 24 серпня 2022 року, 07 вересня 2022 року, 27 жовтня 2022 року, 31 жовтня 2022 року (а.с. 46-53). Згідно з виписки по картковому рахунку у період з 01 січня 2019 року 18 квітня 2023 року [PERSON] регулярно перечисляв кошти [PERSON] (а.с. 54-55). Відповідно до довідки №212 від 19 травня 2023 року виданої Центральною лікарською консультативною комісією КНП «Тисменицька міська лікарня Тисменицької міської ради» [PERSON] перебував на облікув КНП «Тисменицька МЛ» з 1997 року. Був на прийомі у сімейного лікаря 05 грудня 2019 року, 09 грудня 2019 року, 22 листопада 2020 року, 26 листопада 2020 року та 30 листопада 2020 року у зв`язку із захворюванням. Всі відвідування сімейного лікаря здійснювались у супроводі [PERSON] (а.с. 56). [PERSON] перераховував кошти на лікування у ТОВ «Лазерний центр точка зору», у зв`язку із лікуванням [PERSON] , що підтверджується платіжними інструкціями від 06 липня 2022 року (а.с.57-58). Згідно з експрес накладними від 01.04.2022, 22.11.2022, 22.11.2022 через ТОВ «Нова Пошта» [PERSON] та [PERSON] (уже був мобілізованим) передавали посилки один одному (а.с.59). Згідно з висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу від 17 травня 2022 року [PERSON] поставлено діагноз «рак правої грудної залози T2 N1 Mo. Лімфостаз правої верхньої кінцівки. Фіброаденоматоз лівої грудної залози. У зв`язку з діагнозом [PERSON] регулярно проходила стаціонарне лікування, у періоди з 13.03.2019 по 26.03.2019, з 18.11.2019 по 29.11.2019, з 18.02.2020 по 28.02.2020, з 26.08.2022 по 06.09.2022., а [PERSON] визначався як контактна особа у виписках із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.64-68). 27 серпня 2021 року [PERSON] , у зв`язку із її діагнозом їздила на консультацію до хірурга у Лікарню Ізраїльської Онкології LISOD у м. Київ. Разом із нею їхав [PERSON] , що підтверджується тестами на COVID 19, скріншотом бронювання готелю на сайті Booking.com (а.с.60-63). На підтвердження факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу надано копії їх особистого листуванням у Telegram, спільні фотографії із відпочинку у цей період (а.с.69-103). Оцінка суду. Заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. Ознакою проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. З врахуванням вказаних догм та зважаючи на вищеописані докази, в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що заявниця та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю з 2019 року і до смерті останнього, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, виховували дітей, дбали про утримання спільного житла. Зазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Для заявниці встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки, вона зможе скористатися правом на оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі [PERSON] , на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, показами свідків, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 293, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",

Outcome: approved