Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину. У обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Підставами для видачі оскаржуваного свідоцтва було рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно. Даний судовий акт скасований у ході апеляційного перегляду. Більше того, частина нерухомого майна належала позивачеві, а отже право власності на все майно не могло бути зареєстрованим за спадкодавця. Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач та його представниця вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] вимоги заперечував. Свою позицію представник даного відповідача будував на тому, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушених прав, а отже позов задоволеним бути не може. Більше того, позивачем пропущено строк позовної давності, що є самостійними підставами для відмови у задоволенні позову. На запитання головуючого представник відповідача не повідомив суду дату з якої на його переконання почав перебіг строк позовної давності і якими доказами це підтверджується. Інші учасники розгляду справи, будучи належним чином і завчасно повідомленими про існування даного судового провадження й проведення у ньому засідань, свого ставлення до заявлених вимог не висловили і жодних доказів на дослідження суду не надали. Заслухав пояснення учасників розгляду і дослідив надані ними матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував номер платника податків і при зверненні до суду сплатив судовий збір. [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подали дружина [PERSON] і дочка [PERSON] 10 грудня 2006 року виготовлено технічний паспорт на спірний житловий будинок. В січні 2007 році виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради видана довідка про те, що будинок [ADDRESS] (далі за текстом також спірний об`єкт нерухомості) рахується за погосподарською книгою за [PERSON] 19 лютого 2007 року рішенням суду позов [PERSON] задоволено і визнано право власності на будинок [ADDRESS] за померлим [PERSON] . 23 квітня 2007 року проведено реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] на підставі рішення суду від 19 лютого 2007 року. 23 травня 2007 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] 31 липня 2017 року рішенням суду у справі № 278/1032/17, яке набуло законної сили, визнано об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на 52/100 частин будинку [ADDRESS] . Рішенням суду встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період часу з 27 серпня 1983 року по 21 лютого 2017 року. Рішенням виконавчого комітету Житомирської районної ради [PERSON] : надано дозвіл на добудову до індивідуального житлового будинку [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,08 га; видано будівельний паспорт; встановлено нові розміри ідеальних часток спільного права на будинок, зокрема [PERSON] 52\\100 частини. Рішенням Глибочицької сільської ради від 20 вересня 2007 року [PERSON] надано дозвіл на оформлення права власності на 52\\100 частин будинку. 19 жовтня 2007 року отримано свідоцтво про право власності, яке зареєстровано 5 листопада 2007 року. 7 вересня 2017 року складено витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким зазначено, що 26\\100 житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення суду у справі № 278/1032/17 від 31 липня 2017 року. [INFO] померла [PERSON] 5 березня 2019 року заведено спадкову справі майна [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини звернулись онука померлої [PERSON] . [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті мами на користь дочки [PERSON] . [PERSON] також прийняла спадщину після смерті мами [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1\\2 частині на земельні ділянки для площами 0,07 га, 1,3645 га. 24 жовтня 2023 року рішенням апеляційного суду зазначений судовий акт районного суду скасований і у задоволенні заявлених вимог відмовлено. Рішення суду містить наступні фактичні обставини справи. Так, судом апеляційної інстанції констатовано порушення норм матеріального законодавства при визнанні права власності на спірне нерухоме майно за особою, яка станом на дату ухвалення відповідного рішення померла. Більше того, на час заявлення вимог про визнання права власності за [PERSON] на\~ житловий будинок [ADDRESS] даного будинку вже перебували у власності [PERSON] та його на той час дружини [PERSON] . У провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває судова справа № 278/1716/21, що зупинена провадженням до вирішення розглядуваної, з вимогами [PERSON] , про визнання недійсним та скасування свідоцтва від 19 жовтня 2007 року про право власності на 52/100 спірного житлового будинку за [PERSON] . Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи, вимоги законодавства і судову практику у даних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Установлено у ході розгляду справи, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно видано на підставі реєстрації права власності на нього за спадкодавцем. Відповідно, реєстрація права власності відбувалась на підставі рішення суду. Останній судовий акт скасовано, а отже відсутні підстави для реєстрації права власності на [PERSON] . Більше того, на час видачі свідоцтва про право власності на [PERSON] позивач мав зареєстровані права власності на частину даного майна, а отже, як реєстрацією права власності на підставі рішення суду так і видачею оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за законом порушувались права [PERSON] . Подібний висновок з приводу даних правовідносин зробив і ВС від 29 червня 2022 року у справі № 383/258/21 (номер рішення у реєстрі 105011847). Зокрема судом виснувато, що іншими підставами, які згадують у ст. 1301 ЦК України, можуть бути також порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину права інших осіб. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача і вважає їх обґрунтованими та такими, які визначені матеріальним законом, а отже позов підлягає до задоволення. Доводи представника відповідача про неправильно обраний спосіб захисту порушених прав позивача судом вважається голослівним, оскільки з даного приводу не наведено, як правових підстав так і відповідної судової практики. Більше того, наведена судом і зазначена у даному судовому акті актуальна судова практика спростовує доводи відповідача. Також, не приймають до уваги і не можуть бути задоволені судом твердження представника відповідача про пропуск заявником строку позовної давності. Не наведено відповідачем і не встановлено, відповідно судом, початок перебігу строку позовної давності для [PERSON] для звернення із даними вимогами. Згадування відповідачем про ймовірний початок строку у липні вересні 2021 року не створюються наслідків для розглядуваного позову, оскільки його подано у листопаді 2023 року. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. Позивачем надано докази про його судові витрати у розмірі 1 073,60 гривень сплаченого судового збору при зверненні до суду із позовом. Інших витрат не декларувалось. Такі витрати слід стягнути з відповідачів в дольовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved