Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі звернулися до суду з позовом (а.с.60-62, 154) і вимоги обґрунтовують тим, що вони, [PERSON] і [PERSON] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної часткової власності. Іншим співвласником квартири є [PERSON] . Згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми по справі №1806/5006/12 від 30 травня 2012 року було визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] , згідно з яким: в користування [PERSON] виділялася житлова кімната № [NUMBER] площею 16,6 м2; в користування [PERSON] виділялася житлова кімната № [NUMBER] площею 11,7 м2; в користування [PERSON] виділялась житлова кімната № [NUMBER] площею 24,2 м2 коридор - площею 4,6 м2, туалет площею 1,3 м2, ванна - площею 2,7 м2, коридор - площею 4,6 м2, кухня - площею 8,1 м2 залишено в загальному користуванні. [PERSON] , придбала 23 липня 2012 року у продавця [PERSON] 55/200 часток квартира [ADDRESS] . Іншим співвласником 55/200 часток є [PERSON] . Згідно технічного паспорту, виготовленого 18.11.2011 року КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] розташована на 1-му поверсі 3-х поверхового будинку і складається з 3-х кімнат та має наступні характеристики: загальну площу - 73,80 м2 і житлову площу - 52,5 м2, в тому числі: 1-а кімната №8 - лощею 24,2 м2, 2-а кімната №9 - площею 16,6 м2, 3-тя кімната №10 -площею 11,7 м2, коридор спільного користування - площею 4,6 м2, туалет спірного користування - площею 1,3 м2, ванна спільного користування - лощею 2,7 м2, коридор спільного користування - площею 4,6 м2, кухня спільного користування - площею 8,1 м2. У вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час зареєстровані співвласники [PERSON] та [PERSON] , але вони там не проживають. Власник кімнати №8, [PERSON] , без їх дозволу вселив в квартиру [ADDRESS] відповідачів - [PERSON] з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] . Останнім часом, вони стали проявляти до них агресію, не давали їм і їх дітям зайти до своєї кімнати, неодноразово намагалися їх вигнати з квартири криками та погрозами. Проживання у цій квартирі їм стало неможливо, [PERSON] створює їм перешкоди у користуванні квартирою, оскільки він регулярно зловживає спиртними напоями, вчиняє в домі сварки, скандали та фізичне насильство щодо них і їх близьких. Крім того, відповідачі не сплачують комунальні платежі, тому на теперішній час відключене електропостачання та газ в цій квартирі. Своїми діями відповідач [PERSON] робить неможливим та нестерпним проживання з ним в одній квартирі і ніякі заходи впливу на нього не діють. Заборгованість по електроенергії складає на теперішній час 7026,48грн., а за споживання природного газу - 10547,57грн. і за розподіл (доставку) природного газу - 1629,03грн. Органи поліції жодних дій до відповідачів не вчиняють. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше із визначених часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно зі частиною 1 статті 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи,- які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Просять суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди їм, [PERSON] та [PERSON] , у праві користування та розпорядження своїм майном, а саме, квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , їх доньки [PERSON] з зазначеної квартири, заборони встановлення замків та інших запірних пристроїв в приміщеннях загального користування та заборони застосування фізичної сили до інших власників квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Селяніна Ю.О. позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд задовольнити вимоги. Позивачка [PERSON] додатково пояснила, що на час придбання нею 55/200 часток квартири [ADDRESS] в цій квартирі уже проживали [PERSON] , [PERSON] та їх донька, користувалися кімнатою, площею 24,2 кв.м. Власником кімнати, плошщею 11,7 кв.м, є [PERSON] , але останній в квартирі не проживає. З серпня 2012 року протягом 04 років 10 місяців в кімнаті, яку вона придбала, проживав її син з дружиною. Потім стали виникати конфлікти з [PERSON] та [PERSON] з приводу оплати за житлово-комунальні послуги і син з дружиною виїхали з квартири в 2017 році. З жовтня 2023 року в квартирі відсутнє електропостачання, перекрит газ за борги. Через конфлікти з відповідачами щодо сплати за житлово-комунальні послуги вона не може ні проживати в квартирі, ні продати свою частку. В травні, жовтні 2023 року, а також в лютому 2024 року вона викликала поліцію, оскільки не могла потрапити до квартири через те, що відповідачі зсередини зачинили вхідні двері в квартиру. Також через конфлікти з відповідачами вона не може продати свою частку в квартирі. За квартирою рахується заборгованість за електроенергію, газопостачання, за обслуговування будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.34). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснили, що вони проживають в кімнаті, площею 24,2 кв.м, власником якої є [PERSON] . Проживають вони за домовленістю з [PERSON] з 2012 року. Вони стали проживати в цій кімнаті до придбання [PERSON] частки в квартирі. У них один лічильник на газ та один лічильник на електроенергію в квартирі. Спочатку за газ, електроенергію вони сплачували всі разом, а потім [PERSON] стала сплачувати відповідно до своєї частки в праві власності, і стали виникати конфлікти. З 2017 року виникла заборгованість за електроенергію та за газопостачання. Кілька разів невідомі особи приходили до квартири, сильно стукали у двері, злякали їх неповнолітню доньку, тому був закритий засув на дверях всередині квартири. На цей час вони є внутрішньо переміщеними особами, оскільки за місцем реєстрації [PERSON] та доньки [PERSON] в с.Костянтинівка Хотінської селищної громади Сумського району ведуться бойові дії, проводиться евакуація населення, а іншого впорядкованого житла вони не мають. [PERSON] зареєстрована в с.Бурти Обухівського району Київської області, але там житло не впорядковане, там їх сім`я не проживала. Проживали вони в с.Костянтинівка певний час. В судове\~засідання представник\~третьої особи\~Управління «Служба\~у справах\~дітей» Сумської\~міської ради\~не з`явився.\~Третьою особою\~ Управлінням\~«Служба у\~справах дітей»\~Сумської міської\~ради надано\~письмове пояснення,\~в якому\~викладений висновок\~щодо неможливості\~виселення неповнолітньої\~ [PERSON] ,\~оскільки сім`я\~не має\~власного житла,\~зареєстровані в\~громаді,\~де ведуться\~бойові дії\~ та\~проводиться евакуація.\~В письмових\~ поясненнях,\~зокрема,\~зазначили,\~що позивачі\~та родина\~ [PERSON] мають\~складні,\~конфліктні відносини,\~кожна зі\~сторін звинувачує\~іншу у\~недодержанні правил\~спільного проживання\~та оплати\~комунальних послуг.\~ [PERSON] \~ та\~його родина\~мають статус\~внутрішньо переміщених\~осіб,\~в їх\~громаді ведуться\~бойові дії.\~Власного житла\~родина не\~має,\~зі слів\~матері дитини\~у неї\~можливо і\~є якесь\~спадкове майно,\~але воно\~потребує переоформлення,\~знаходиться в\~селі і\~в неналежному\~стані. Спеціалістами Управління\~було проведено\~обстеження умов\~проживання родини.\~Сім`я\~займає одну\~кімнату,\~де є\~все необхідне\~для проживання,\~в наявності\~меблі,\~техніка.\~У спільному\~користуванні туалет,\~ванна кімната,\~кухня,\~коридор.\~В квартирі\~є світло,\~газ відсутній. Управління «Служба\~у справах\~дітей» Сумської\~міської ради\~має висловити\~думку лише\~з питання,\~що стосується\~неповнолітньої дитини. Так як\~родина дитини\~проживає в\~окремій кімнаті\~з дозволу\~власника кімнати,\~має статус\~внутрішньо переміщених\~осіб,\~ [PERSON] ,\~2019\~року народження,\~ постійно проживає в\~м.\~Суми,\~відвідує школу,\~тому зміна\~місця проживання\~порушує законні\~інтереси дитини. Відповідно до\~частини другої\~статті 12\~Закону України\~«Про основи\~соціального захисту\~бездомних громадян\~та безпритульних\~дітей» неприпустиме\~зменшення або\~обмеження прав\~та інтересів\~дітей під\~час вчинення\~будь-яких\~правочинів щодо\~жилих приміщень. Враховуючи вищевикладене, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає, що позовні вимоги щодо виселення неповнолітньої доньки відповідачів - [PERSON] , 2009 року народження, не можуть бути задоволені, оскільки порушуються права дитини. Ухвалою суду від 22.12.2023 року справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.02.2024 року витребувана в Управлінні патрульної поліції в Сумській області копія відеозапису проведення огляду квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника позивачки адвоката Селяніної Ю.О., відповідачів [PERSON] , [PERSON] , показання свідка, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків: Суд установив, що позивачка [PERSON] є власником 55/200 часток квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частки квартири від 23.07.2012 року, витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (а.с.4,5). 55/200 часток у праві власності на квартиру позивач [PERSON] придбала у [PERSON] . Іншими співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] , яким відповідно належить 45/100 та 55/200 часток у праві власності на зазначену квартиру, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.102). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 30.05.2012 року був визначений порядок користування квартирою [ADDRESS] . Згідно з цим рішенням суду в користування [PERSON] була виділена кімната № [NUMBER] , площею 16,6 кв.м, в користування [PERSON] виділили кімнату № [NUMBER] , площею 11,7 кв.м, в користування [PERSON] житлову кімнату № [NUMBER] , площею 24,2 кв.м, кухня, коридори, туалет, ванна кімната залишені в загальному користуванні (а.с.6,7). В квартирі зареєстровані співвласники [PERSON] та [PERSON] , але в квартирі не проживають. Після придбання [PERSON] 55/200 часток квартири у [PERSON] , в кімнаті, площею 16,6 кв.м відповідно до визначеного за рішенням суду порядку користування квартирою, проживали син позивачки [PERSON] з дружиною. Позивачка в квартирі не проживала. Співвласнику [PERSON] , за яким зареєстровано на праві власності 55/200 часток в праві власності на квартиру, була виділена в користування кімната, площею 11,7 кв.м., за рішенням суду. Позивач [PERSON] в квартирі не проживає, кімната, яка виділена йому в користування є зачиненою, в ній ніхто не проживає. Співвласник [PERSON] , за яким зареєстровано на праві власності 45/100 часток в праві власності на квартиру, і виділена за рішенням суду в користування кімната, площею 24,2 кв.м, в квартирі не проживає. В 2012 році, до придбання 55/200 часток у праві власності на квартиру позивачкою [PERSON] , [PERSON] передав кімнату, площею 24,2 кв.м в користування сім`ї [PERSON] . З 2012 року кімнатою користується [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх донька [PERSON] . У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права позивачки [PERSON] , якій належить частка в праві спільної часткової власності на квартиру гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З 2017 року стали виникати конфлікти між позивачкою, її рідними та відповідачами [PERSON] , [PERSON] з приводу розміру оплати за житлово-комунальні послуги (газ, електроенергію), оскільки в квартирі один лічильник електричної енергії та один лічильник газу на всіх співвласників. Син позивачки з дружиною виїхали з квартири. Через несплату платежів за газ та електроенергію утворилася заборгованість перед постачальниками цих послуг. Викладені обставини підтвердили сторони. За заявою позивачки [PERSON] 26.10.2023 року було відключено енергопостачання в квартирі, що підтверджується актами АТ «Сумиобленерго» (а.с.103-104). Син позивачки звертався до поліції в лютому 2022 року з приводу неможливості потрапляння до квартири його матері [PERSON] . Позивачка [PERSON] зверталася до органів поліції в травні 2023 року, 26.10.2023 року, оскільки не могла зайти до квартири, незважаючи на наявність ключів від вхідної двері квартири. 02.02.2024 року до Сумського РУП надійшла заява [PERSON] з приводу того, що 01.02.2024 року вона не змогла потрапити до квартири, оскільки двері були зачинені відповідачами зсередини. Викладені обставини підтверджуються талонами-повідомленнями Сумського РУП (а.с.11,12, 125-127, 136-137 ), відеофайлами, наданими УПП в Сумській області (а.с.167). Суд установив, що позивачка [PERSON] має ключі від вхідної двері квартири, але в ті дні, коли вона приходила до житла, остання не могла потрапити до квартири, оскільки вхідні двері були зачинені відповідачами [PERSON] , [PERSON] зсередини на засув. Відповідачі не заперечували, що між ними та [PERSON] існує тривалий конфлікт через неврегульоване питання з приводу оплати за житлово-комунальні послуги (газ, електроенергію), існуючу заборгованість за газ, електроенергію. Через таку ситуацію вони не впускали до квартири [PERSON] , [PERSON] , які приходили до житла з метою продати іншим особам частку позивачки в праві спільної часткової власності на квартиру, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] вважають, що несплачений борг за газ та електроенергію залишиться за ними. Свідок [PERSON] , яка є ріелтером в агентстві нерухомості «Арка», пояснила, що за домовленістю з [PERSON] , на підставі довіреності, в 2022 році вона кілька разів приводила покупців для огляду квартири, але через конфлікт з відповідачами неможливо була потрапити до квартири, вона вимушена була викликати поліцію. В 2023 році вона приводила один раз осіб, що бажали придбати квартиру, але двері квартири також були зачинені зсередини. Їй відомо, що через борги в квартирі вимкнена електроенергія, відключено газопостачання. Відповідачі проявляють до неї агресію, кімнату [PERSON] неможливо продати. Суд констатує, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що\~виселення\~є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1\~Першого протоколу до Конвенції, практики Європейського Суду з прав людини, \~виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. У статті 7 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. При придбанні позивачкою [PERSON] 55/200 часток у праві спільної часткової власності на квартиру їй було відомо про наявність інших співвласників квартири, про визначений між співвласниками за рішенням суду порядок користування квартирою, про проживання в кімнаті, площею 24,2 кв.м, відповідачів. [PERSON] користувалася саме кімнатою, площею 16,6 кв.м, яка була виділена в користування попередньому співвласнику [PERSON] , а також приміщеннями загального користування квартири. На час вселення співвласником [PERSON] . відповідача [PERSON] з сім`єю в кімнату, площею 24,2 кв.м, яка була виділена в користування [PERSON] за рішенням суду, [PERSON] не була співвласником цієї квартири. Цю обставину [PERSON] підтвердила в судовому засіданні. Оскільки на час вселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до кімнати, яка була виділена в користування [PERSON] , [PERSON] не була співвласником квартири, позивачка [PERSON] безпідставно стверджує про необхідність надання нею дозволу на вселення відповідачів. Позивачка [PERSON] посилається в позові і на ст.116 ЖК України. Згідно з ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Доказів систематичного руйнування, псування жилого приміщення, використання не за призначенням та застосування до відповідачів заходів попередження позивачка [PERSON] суду не надала. Відповідь Сумського районного управління поліції від 16.06.2023 року позивачу (а.с.12) щодо проведення профілактичної бесіди з сусідами для не допущення вчинення конфліктних ситуацій та рекомендація в цьому листі позивачу звернутися до суду щодо вирішення питання оплати житлово-комунальних послуг не свідчить, що до відповідачів були вжиті заходи попередження органом поліції. Сумським районним управлінням поліції будь-яких процесуальних рішень з приводу звернень [PERSON] не приймалося і було рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом порушеного права (а.с.150). Відповідач [PERSON] та донька [PERSON] зареєстровані в с.Костянтинівка Хотінської селищної територіальної громади Сумського району, що віднесена до території можливих бойових дій, з цієї громади проводиться евакуація мешканців. Відповідачам [PERSON] , його дружині [PERSON] та їх доньці [PERSON] був наданий статус внутрішньо переміщених осіб. Викладені обставини підтверджуються витягом з паспорту відповідача [PERSON] , [PERSON] (а.с.162,163), довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб (а.с.189-191). [PERSON] зареєстрована в будинку в с.Бурти Обухівського району Київської області. Ці відомості повідомила відповідачка в ході розгляду справи і ця інформація доступна з Єдиного державного демографічного реєстру. За місцем реєстрації [PERSON] не проживає тривалий час, право власності на нерухоме майно в с.Бурти за [PERSON] не зареєстровано. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який є в загальному доступі, відсутня інформація про зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності житло. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Оскільки позивачу [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні її часткою у праві спільної часткової власності на квартиру, остання не має можливості потрапити до квартири, кімнати та загальних приміщень квартири через зачинені зсередини на засув вхідні двері квартири, суд вважає необхідним зобов`язати [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні кімнатою, площею 16,6 кв.м, 55/200 часток квартири [ADDRESS] та приміщеннями загального користування квартири [ADDRESS] . Такий спосіб захисту права власності [PERSON] є співмірним та пропорційним у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції, оскільки позивачка [PERSON] в спірній квартирі не проживає, кімнатою та приміщеннями загального користування квартири не користується протягом тривалого часу, має намір продати свою частку в праві спільної часткової власності на квартиру. Третьою особою Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надано письмове пояснення, в якому викладений висновок щодо неможливості виселення неповнолітньої [PERSON] , оскільки сім`я не має власного житла. [PERSON] має зареєстроване місце проживання в с.Костянтинівка\~Хотінської селищної\~територіальної громади\~Сумського району.\~З Хотінської\~селищної територіальної\~громади Сумського\~району проводиться\~евакуація мешканців\~у зв`язку\~з бойовими\~діями. Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, жодна дитина не може бути свавільно позбавлена права на житло. За встановлених обставин, досліджених доказів, норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення задоволенню не підлягають. Вимоги [PERSON] до [PERSON] як співвласника квартири є безпідставними та необгрунтованими, оскільки зі сторони відповідача [PERSON] не чиняться перешкоди [PERSON] у користуванні житлом. Позивач [PERSON] , який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не приймав участі в розгляді справи, про своє місце проживання суд не повідомив. Позивач [PERSON] жодних доказів суду не надавав. Позивачка [PERSON] не надала суду інформацію щодо місця проживання, місця перебування [PERSON] для участі останнього в розгляді справи та з`ясування обставин, які викладені в позовній заяві. Суд установив, що позивач [PERSON] , залишаючись зареєстрованим в спірній квартирі, нею не користується, в кімнаті, площею 11,7 кв.м, яка виділена йому в користування, не проживає. Позивач [PERSON] не надав суду доказів, що йому чиняться перешкоди зі сторони відповідачів у користуванні часткою в праві спільної часткової власності на нерухоме майно чи розпорядженні цією часткою, тому вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню. При зверненні з позовом до суду [PERSON] був сплачений судовий збір в розмірі 1073,60грн. Оскільки вимоги [PERSON] задоволені частково, згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в дольовому порядку по 268,40грн. з кожного в відшкодування судового збору.

Outcome: partial