Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

В провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНОКО Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 57005. Відповідно до обставин, вказаних у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться з [PERSON] за кредитним договором №555120708209 від 05.01.2020 року, укладеним з ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ». Також,\~згідно із\~виконавчим написом\~стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~04\~лютого 2020\~року по\~25\~травня 2021\~року.Сума заборгованості\~складає 6902,10\~грн.,\~в тому\~числі:прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту -\~3000,00\~грн.;прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~-\~1601,40\~грн.;строкова заборгованість\~за штрафами\~і пенями\~-\~2300,70\~грн.;за вчинення\~виконавчого напису\~-\~1200,00\~грн.Загальна сума, що підлягає стягненню - 8102,10 грн. 20.07.2021 року приватним виконавцем, на підставі виконавчого напису, відкрито виконавче провадження №66134987 про примусове стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості в сумі 8102,10 грн. 04.08.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Проаналізувавши документи надані приватним виконавцем під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок, неправомірно відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на грошові кошти позивача. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Позивач не визнає заявлену кредитором-відповідачем до стягнення суму заборгованості. Йому не зрозуміло яким чином та на яких підставах були нараховані зазначені у виконавчому написі суми. Будь-яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань чи вчинення виконавчого напису Позивач не отримував, а отже у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати заявлену відповідачем до стягнення заборгованість безспірною. Крім того, наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а відтак виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства. Слід зазначити,\~що Позивач\~не погоджується\~з заявленими\~у виконавчому\~написі сумами\~та акцентує\~увагу Суду\~на тому,\~що виконавчий\~напис було\~вчинено на\~підставі розрахунку\~заборгованості,\~який є\~відображенням односторонніх\~арифметичних розрахунків\~відповідача і\~не може\~бути доказом\~безспірності грошових\~вимог.\~Приватним нотаріусом\~не було\~отримано та\~досліджено належним\~чиномпервинних документів, які б давали змогу достовірно встановити факт отримання та факт користування грошовими коштами, визначеними у кредитному договорі (виписки по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), не було встановлено яким саме чином була нарахована прострочена заборгованість за сумою кредиту, прострочена заборгованість за процентами та комісією, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також, інші суми грошових зобов`язань, зазначені у виконавчому написі є безспірними. З позивача, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.08.2021 року у ВП №66134987 у період серпня 2021 по липень 2023 утримано грошові кошти в розмірі 9412,31 грн.. Позивач вважає, що утримані з нього грошові кошти в загальному розмірі 9412,31 грн. є результатом неправомірних дій відповідача - ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», а отже, приймаючи до уваги положення статей 1166, 1212 ЦК України, зазначена сума в повному обсязі повинна бути стягнута саме з останнього та повернута позивачеві. Тому, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №57005, вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти в розмірі 9412,31 грн.; стягнути з відповідача на свою користь сплачений чудовий збір в розмірі 605,60 грн.; стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн.. Ухвалою суду від 28.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олена Василівна належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 11.06.2021 року нею було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №57005. Станом на 20.06.2024 року відповідач правом на відзив не скористався. Приватний нотаріус Грисюк О.В. та приватний виконавець Сидорук Л.В. пояснення не надали. Крім того, ухвала суду від 28.03.2024 року в частині витребування доказів не виконана. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №57005, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 555120708209 від 05.01.2020 року, укладеним з ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», заборгованість за кредитним договором 555120708209 від 05.01.2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період 04.02.2020 року по 25.05.2021 року. Сума заборгованості складає 6902,10 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1601,40 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 2300,70 грн.. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 8102,10 грн. (а.с. 14). З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі №916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання позивачем вимоги про сплату боргу, тому останній був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість про стягнення з нього на користь ТОВ «КИЇВСЬКА\~ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА\~КОМПАНІЯ» не є безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору R171.0056584 від 04.12.2015 року, оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалась приватний нотаріус у виконавчому написі №57005 від 11.06.2021 року. Таким чином, станом на 11.06.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Щодо поверненню позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. 20.07.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження №66134987 за виконавчим написом №57005, виданим 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНОКО Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» заборгованість в розмірі 8102,10 грн. (а.с. 15). 04.08.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. у ВП №66134987 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 16). Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Набуття однією\~зі сторін\~зобов`язання\~майна за\~рахунок іншої\~сторони в\~порядку виконання\~договірного зобов`язання\~не є\~безпідставним.\~Тобто у\~разі,\~коли поведінка\~набувача,\~потерпілого,\~інших осіб\~або подія\~утворюють правову\~підставу для\~набуття (збереження)\~майна,\~стаття 1212\~ЦК України\~може бути\~застосована тільки\~після того,\~як така\~правова підстава\~в установленому\~порядку скасована,\~визнана недійсною,\~змінена,\~припинена або\~була відсутня взагалі. З довідки, виданої за місцем роботи позивача, встановлено, що загальний розмір, утриманий з заробітної плати згідно ВП №66134987 від 29.10.2021 року становить 9412,31 грн. (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Частиною 2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Так, з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.08.2021 року встановлено, що до стягнення підлягає сума боргу в розмірі 9412,31 грн., що складається: з витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 500,00 грн.; сума боргу за виконавчим документом у розмірі 8102,10 грн.; основної винагороди приватного виконавця у розмірі 810,21 грн. (а.с. 16). Відтак, сума грошові кошти в розмірі 1310,21 грн. були утримані з позивача як основна винагорода приватного виконавця та як витрати на проведення виконавчих дій, стягнуті не на користь відповідача та не є безпідставно набутими, оскільки підставою їх набуття є чинні постанови приватного виконавця у виконавчому провадженні №66134987. Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій. А відтак, позовні вимоги в частині повернення безпідставно набутих коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 8102,10 грн., яка була стягнута на користь відповідача, що підтверджено відповідними доказами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до договору №316 про надання правової допомоги від 28.02.2024 року, укладеним між [PERSON] та керуючим АБ «БРАЖНИК І ПАРТНЕРИ» Бражник Д.С., Акту (опису) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №316 від 28.02.2024 року вартість послуг склала 8500, 00 грн., із яких: усні консультації 1000.00 грн.; опрацювання інформації та документів 500,00 грн.; адвокатський запит 1500,00 грн.; клопотання про витребування доказів 1000,00 грн.; позовна заява 4500,00 грн. (а.с.41-45, 47). Сума в розмірі 8500,00 грн. за надання правничої допомоги була сплачена позивачем, що підтверджується розрахунковою квитанцією до прибуткового касового ордеру №65 від 11.03.2024 року (а.с. 48). Згідно з п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн. Крім того, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141\~ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн., сплаченого за заяву про забезпечення позову, то суд в цій частині відмовляє, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат. Надана копія ухвали суду від 04.03.2024 року по справі №210/1249/24 про забезпечення позову не містить в інтересах кого звертається адвокат Бражник Д.С., квитанції про сплату судового збору, а також не містить відомостей щодо набрання ухвалою законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial