Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник, звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого вказав, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2023 за нею визнано право власності на недоотриману пенсію чоловіка за період з 01.04.2020 по 31.03.2022 в сумі 211447,82 грн. Проте, відповідач відмовляється виконати рішення суду в позасудовому порядку, мотивуючи відмову ненаданням свідоцтва про право на спадщину. Зазначає, що відмова відповідача не відповідає чинному законодавству України, є такою, що перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна. Просить визнати рішення відповідача про відмову у виплаті недоотриманої пенсії спадкодавця протиправним та скасувати його, зобов`язати відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію спадкодавця за період з 01.04.2020 по 31.03.2022 в сумі 211447,82 грн та стягнути судові витрати по справі. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на адресу суду направив відзив на позов, в якому вказав, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року № 369/2665/23 визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01.04.2020 по 31.03.2022 в сумі 211447,82 грн. Зобов`язання до Головного управління щодо нарахування та виплати недоотриманої пенсії померлого [PERSON] відсутні. За наслідком розгляду наданого пакету документів, було прийнято рішення щодо відмови [PERSON] у оформленні та виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , оскільки не дотримано вимоги ст. 52 Закону 1058, а саме, не надано свідоцтво про право на спадщину згідно з пунктом 2.26 Порядку 22-1. Вважає, що управлінням не було допущено порушень при здійсненні владних повноважень щодо прав позивача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] доводилася дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.05.1991. [INFO] [PERSON] помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2022. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року № 369/2665/23 визнано за [PERSON] право власності на недоотриману пенсію чоловіка [PERSON] за період з 01.04.2020 по 31.03.2022 в сумі 211447,82 грн в порядку спадкування за законом. Позивачу рішенням ГУ ПФУ від 04.12.2023 П/С № 914140153412 було відмовлено в оформленні та виплаті недоотриманої пенсії [PERSON] , оскільки рішення Святошинського районного\~суду м.\~Києва від\~18.10.2023 не містить зобов`язання щодо виплати пенсії [PERSON] . Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме, права на отримання спадкового майна у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї права на отримання успадкованої суми пенсії. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Судом встановлено, що загальна сума невиплаченої пенсії, яка увійшла до спадкової маси, складає 211447,82 грн та дана спадщина оформлена відповідно до законодавства України визнано право власності за рішенням суду. Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, що підтверджено ним у наданому відзиві. У зв`язку із цим, позовні вимоги щодо\~зобов`язання відповідача виплатити позивачу суму недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.04.2020 по 31.03.2022 в сумі 211447,82 грн підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про визнання рішення відповідача від 04.12.2023 П/С№ 914140153412 про відмову в оформленні та виплаті недоотриманої пенсії [PERSON] протиправним та скасувати його, суд зазначає наступне. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (стаття 19 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого\~постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійному фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійного фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України. Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення). Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. Позивач заявив вимоги, які є по суті вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати їй недоотриманої пенсії [PERSON] , на які вона має право в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Відповідачем за цими вимогами є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто орган, уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії чоловіка позивача. Таким чином, в цій частині між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу не виплати пенсії померлому чоловіку позивача за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (стаття 19 КАС України). Вказаний висновок наведений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) та постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 757/61718/17-ц (провадження\~№61-15930св19). Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~суд своєю\~ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 2 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. \~Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. В позовній заяві представником позивача заявлено, що докази понесених витрат будуть надані в строк, визначений законодавством. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial