Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст», від імені та в інтересах якої діє адвокат Косяк Наталія Вікторівна, звернулося до суду з зазначеним позовом та просило стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 78 655,84 грн.. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 27.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2022598293, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» надав, а [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 349,00 грн. строком до 27 січня 2021 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 0% від суми Кредиту (пункт 1.1. Кредитного договору) та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних (пункт 1.2. Кредитного договору). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів згідно Графіку платежів (пункту 1.3. Кредитного договору). Підписанням Кредитного договору Позичальник заявив та гарантував, зокрема, що: ознайомлений з паспортом кредиту, отримав примірник Кредитного договору з усіма додатками, в тому числі Графік платежів, інформований про умови кредитування, в тому числі з умовами відповідальності, отримав послуги Банку з видачі Кредиту (пункт 1.5. Кредитного договору), надав згоду на відступлення права вимоги за Кредитним договором (пункт 4 Кредитного договору). 16.12.2021 року Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» (по тексту Договору факторингу - «Клієнт (Первісний Кредитор») та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАЛІСТ» (надалі - «Позивач», «Фактор (Новий кредитор)»), уклали Договір факторингу №16/12/21 (надалі - «Договір факторингу»). Умовами Договору факторингу встановлено: (i) Клієнт (Первісний Кредитор) передає, а Фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості (пункт 1.1. Договору факторингу); (iі) за Договором факторингу Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами (пункт 1.3. Договору факторингу); (ііі) Боржник - фізична особа, що уклала з Клієнтом Кредитний договір, не виконує свої зобов`язання за зазначеним договором, а також будь-які представники Боржника, фінансові та майнові поручителі, повірені, правонаступники, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання замість Боржника, дані про яких передані Фактору відповідно до умов Договору, Кредитний договір - договір про надання кредиту (відкриття кредитної лінії), що укладений між Клієнтом та Боржником, у відповідності до якого Клієнт надав Боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а Боржник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, а також додаткові угоди до цих договорів, інші договори та угоди, що укладалися з метою забезпечення виконання зобов`язання Боржником, Право Вимоги - право грошової вимоги Клієнта до Боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла на підставі укладених між Клієнтом та Боржниками Кредитних договорів, та підтверджуються Документацією, Реєстр Боржників - погоджена Сторонами форма Реєстру Боржників з переліком їх особистих даних (ім?я, прізвище, по-батькові, ідентифікаційний номер) і розмірів грошових зобов?язань кожного з Боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про Боржника у разі їх наявності у Клієнта, разом з додатком у електронному вигляді бази даних. Форма Реєстру боржників наведена в Додатку № 1 до цього Договору - (пункт 2.1. Договору факторингу). Договір факторингу № 16/12/21 підписаний електронним цифровим підписом, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно реєстру боржників № 1 до Договору факторингу, Боржник станом на 16.12.2021 року має заборгованість по Кредитному договору в розмірі 78 655,84 грн. з яких: 46 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 32 655, 84 грн. - сума заборгованості за відсотками по кредиту; Таким чином 16.12.2021 року до Позивача перейшли права вимоги по Кредитному договору № 2022598293 від 27.01.2019 року в сумі 78 655,84 грн.. Таким чином, представник позивача, посилаючись на умови договору, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотки та понесені судові витрати. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Аваліст» у судове засідання не з`явився, однак у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України, судові повістки надсилаються - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3\~ст. 131 ЦПК України). Враховуючи вимоги ст.\~223\~ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2022598293, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» надав, а [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 349,00 грн. строком до 27 січня 2021 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 0% від суми Кредиту (пункт 1.1. Кредитного договору) та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних (пункт 1.2. Кредитного договору). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів згідно Графіку платежів (пункту 1.3. Кредитного договору). Підписанням Кредитного договору Позичальник заявив та гарантував, зокрема, що: ознайомлений з паспортом кредиту, отримав примірник Кредитного договору з усіма додатками, в тому числі Графік платежів, інформований про умови кредитування, в тому числі з умовами відповідальності, отримав послуги Банку з видачі Кредиту (пункт 1.5. Кредитного договору), надав згоду на відступлення права вимоги за Кредитним договором (пункт 4 Кредитного договору). 16.12.2021 року Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» (по тексту Договору факторингу - «Клієнт (Первісний Кредитор») та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАЛІСТ» (надалі - «Позивач», «Фактор (Новий кредитор)»), уклали Договір факторингу №16/12/21 (надалі - «Договір факторингу»). Умовами Договору факторингу встановлено: (i) Клієнт (Первісний Кредитор) передає, а Фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості (пункт 1.1. Договору факторингу); (iі) за Договором факторингу Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами (пункт 1.3. Договору факторингу); (ііі) Боржник - фізична особа, що уклала з Клієнтом Кредитний договір, не виконує свої зобов`язання за зазначеним договором, а також будь-які представники Боржника, фінансові та майнові поручителі, повірені, правонаступники, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання замість Боржника, дані про яких передані Фактору відповідно до умов Договору, Кредитний договір - договір про надання кредиту (відкриття кредитної лінії), що укладений між Клієнтом та Боржником, у відповідності до якого Клієнт надав Боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а Боржник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, а також додаткові угоди до цих договорів, інші договори та угоди, що укладалися з метою забезпечення виконання зобов`язання Боржником, Право Вимоги - право грошової вимоги Клієнта до Боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла на підставі укладених між Клієнтом та Боржниками Кредитних договорів, та підтверджуються Документацією, Реєстр Боржників - погоджена Сторонами форма Реєстру Боржників з переліком їх особистих даних (ім?я, прізвище, по-батькові, ідентифікаційний номер) і розмірів грошових зобов?язань кожного з Боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про Боржника у разі їх наявності у Клієнта, разом з додатком у електронному вигляді бази даних. Форма Реєстру боржників наведена в Додатку № 1 до цього Договору - (пункт 2.1. Договору факторингу). Договір факторингу № 16/12/21 підписаний електронним цифровим підписом, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно реєстру боржників № 1 до Договору факторингу, Боржник станом на 16.12.2021 року має заборгованість по Кредитному договору в розмірі 78 655,84 грн. з яких: 46 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 32 655, 84 грн. - сума заборгованості за відсотками по кредиту; Таким чином 16.12.2021 року до Позивача перейшли права вимоги по Кредитному договору № 2022598293 від 27.01.2019 року в сумі 78 655,84 грн.. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634\~ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ч.1 ст. 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст.ст. 549-552 ЦК України. Згідно приписів ч. 1 ст. 611\~ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто банку, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором № 2022598293 від 27.01.2019 року в розмірі 78 655,84 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. Щодо вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, згідно наданого витягу з договору №07/23 про надання правової допомоги 14.02.2023 року та копії акту №97 від 23.01.2024 року приймання-передачі наданих послуг до Договору №07/23, то вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з нормами ч.1, 2\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з нормами\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Стаття 140 ЦПК України\~встановлює вимоги до витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Так ч.1 вказаної статті закріплено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів ( ч.2\~ст.140 ЦПК України). Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є:- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За нормами\~ст.137 ЦПК України\~визначено: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з нормами ч.1 та 2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За нормами ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~\~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;\~\~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~\~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з вимогами ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат. Судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені\~в постанові від\~19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, висновок Верховного Суду\~в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15, Додатковій Постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року по справі № 755/9215/15-ц, Постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 21.01.2021 року по справі № 280/2635/20. 14.02.2023 року між позивачем та адвокатським бюро «Наталії Косяк»\~укладено договір про надання правової допомоги, Відповідно до копії акту №97 приймання-передачі наданих послуг до Договору №07/23, вартість послуг-фіксованого гонорару складає 5000,00 грн. на підставі договору №07/23 від 14.02.2023 року. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно із ч. 4 ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3.10.2019р. по справі № 922/445/19, дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвоката на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт у суді, ціною позову та значенням справи для сторін, задоволенням позову, суд вважає, що визначений адвокатом розмір витрат у розмірі 5000,00 гривень на оплату послуг підлягає стягненню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень. На підставі ст.ст.\~1049,\~1050 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved