Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

12.04.2024\~до Ленінського\~районного суду\~міста Полтави\~звернувся [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Цокало Тетяна Михайлівна з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 79474, виданий приватним нотаріусом Житомирсько міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), який є боржником за Кредитним договором №248369 від 26.08.2017 року, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН», ідентифікаційний код юридичної особи: 39952398, місцезнаходження: вулиця Героїв Севастополя, будинок 48, місто Київ, Україна, поштовий індекс: 03061, який є стягувачем за виконавчим провадженням ВП № 64111836. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на підставі статей \~ \~ \~ \~ 87-91 Закону України \~ \~ \~ \~ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис № 79474, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - с. Бречківка, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який є Боржником \~ \~ \~ \~за Кредитним договором № 248369 від 26 серпня 2017 року укладеним з ТОВ ВЕЛЛФІН код юридичної особи 39952398, місцезнаходження 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48, реквізити: IBAN [NUMBER] в АТ «АЛЬФА-БАНК», МФО: 300346, далі іменований Стягувач, заборгованість за кредитним договором 248369 від 26 серпня 2017 року. Строк платежу за Кредитним договором 248369 від 26 серпня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 26 серпня 2017 року по 18 вересня 2020 року. Сума заборгованості складає 34 391,60 (Тридцять чотири тисячі триста дев`яносто одна гривня 60 копійок) в тому числі: - 800,00 (Вісімсот гривень 00 копійок) \~ \~ \~ \~ - прострочена заборгованість \~ \~ \~ \~ за сумою кредиту; -0,00 грн.-прострочена заборгованість за комісією; - 33591,60 грн.; -прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 0,00 грн.- строкова заборгованість за сумою кредиту; - 0,00 грн. строкова заборгованість за комісією; -0,00 грн.-строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 0,00 грн.- строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 900,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 35291,60 грн. Позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. В провадженні Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебуває на виконанні ВП №64111836 від 14.01.2021 року, сторонами якого є [PERSON] (боржник), [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та ТОВ«ВЕЛЛФІН» (стягувач), код за ЄДРПОУ: [NUMBER] . Про існування даного виконавчого провадження за ВП №64111836 від 14.01.2021 року боржник дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. У матеріалах виконавчого провадження за ВП №64111836 від 14.01.2021 р. відсутній сам кредитний договір №248369 від 26.08.2017 р. на підставі якого 23.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, було вчинено виконавчий напис №79474. Тобто відповідач, ТОВ «ВЕЛЛФІН», не надав приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегу Станіславовичу кредитний договір №248369 від 23.10.2020 р. Цей факт підтверджує спірність вчинення виконавчого напису №79474 від 23.10.2020. За відсутності кредитного договору нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні нотаріальної дії. Всупереч умовам договору та позиції Верховного Суду викладеної в Постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, нотаріус вчиняє виконавчий напис та незаконно \~ \~ \~ \~ стягує заборгованість \~ \~ \~ \~ в сумі 52840,68 грн. за період з 08.04.2021 по 25.05.2021, оскільки за вказаний період часу, згідно умов договору не могло бути нараховано жодної заборгованості окрім заборгованості в порядку статті 625 ЦК України. Нотаріус не вчинив жодної дії спрямованої на встановлення факту безспірності заборгованості, а \~ \~ \~ \~ вона очевидно, що є спірною. Сторона позивача не погоджується із сумою загальної заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, тобто в даному випадку існує спір про те, що заборгованість визначена невірно. Крім того, саме по собі вчинення виконавчого \~ \~ \~ \~ напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ \~ \~ \~ \~ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами. Оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений вже після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому він є незаконним та вчинений з порушенням вимог законодавства. Позивачу не відомо з чого саме \~ \~ \~ \~ виходив нотаріус при визначенні суми заборгованості, оскільки відсутня виписка в якій зазначено: що це за рахунок, в якій установі він відкритий та на якій підставі, та чи має вона обов`язкові реквізити встановлені вимогами чинного законодавства. Тобто не можливо, на підставі яких документів було відображено операції з надання кредиту та його повернення. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2024 справу передано на розгляд судді Грошовій Н.М. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 17.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Цокало Т.М. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідач ТОВ "ВЕЛЛФІН" та треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, представник Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи та відзив та письмові пояснення на позов до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів та з урахуванням того, що від позивача не надходило заперечень щодо заочного розгляду справи, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності і взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 79474, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛФІН, заборгованість за Кредитним договором № 248369 від 26.08.2017, укладеним між ТОВ ВЕЛЛФІН та [PERSON] , у розмірі 34391,60 грн. Представник ТОВ ВЕЛЛФІН подав до Полтавського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Суми) заяви про відкриття виконавчого провадження. Полтавським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) проводилися виконавчі дії (ВП № 64111836) на підставі виконавчого напису № 79474, виданого 23.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛФІН, заборгованість за Кредитним договором № 248369 від 26.08.2017, укладеним між ТОВ ВЕЛЛФІН та [PERSON] , у розмірі 34391,60 грн. Так, 14.01.2021 старшим державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. відкрито виконавче провадження № 64111836 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Суду не надано документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис, тобто в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, на підтвердження безспірності, відповідачем не надало доказів, направлення листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позивачем такого листа. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172. Ні нотаріусом, ні відповідачем взагалі не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. З матеріалів справи вбачається, що ні відповідачем, ні нотаріусом доказів подання останньому нотаріально посвідченого договору суду не надано. З урахуванням викладеного, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Цокало Т.М. про поновлення строку звернення з суду з даним позовом, суд враховує наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Статтею 263 ЦК України визначено, що Перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин, який діяв до 01.07.2023. Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п. 19 Прикінцевих та перехідних положення Цивільного кодексу України). Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, який триває. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено строк на звернення до суду з даним позовом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн. позивачем надано: - копію договору про надання правничої допомоги № 923 від 01.04.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2424 від 23.10.2018; - копію акту приймання передачі наданої правничої допомоги № 1 до Договору № 923 про надання правничої допомоги від 01.04.2024; - копію квитанції № 923 від 11.04.2024; - копію детального опису робіт (наданих послуг) від 12.04.2024. Договором про надання правничої допомоги № 923 від 01.04.2024 визначено, що предметом даного Договору є у відповідності до статті 59 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених даним договором. Згідно п. 3.1 3.3 гонорар є формою винагороди Адвоката за здійснення, представництва та надання інших видів правничої допомоги Клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються даним договором про надання правничої допомоги, детальним описом робіт (наданих послуг) або додатковою угодою до даного договору. Гонорар (Порядок обчислення): надання усної консультації - 1000,00 грн., надання повторної усної консультації при умові наявності нових доказів, обставин які раніше не були в розпорядженні клієнта чи адвоката. В тому числі по телефону, скайп чи через будь який месенджер - 500,00 грн., підготовка та написання позовної заяви в інтересах Клієнта - 6000,00 грн., представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції в місцевому суді, за участь в одному судовому засіданні (фіксована оплата) - 1000,00 грн., представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції, фіксована оплата за одну заяву по суті - 1000,00 грн., підготовка та написання заяв по суті - 4000,00 грн., підготовка та написання апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу - 3000,00 грн., підготовка та написання заяви про забезпечення позову - 1000,00 грн., підготовка та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження - 500,00 грн., підготовка та написання клопотання про витребування доказів - 500,00 грн., підготовка та написання касаційної скарги чи відзиву на касаційну скаргу - 3000,00 грн., ознайомлення з матеріалами цивільної справи та з матеріалами виконавчого провадження - 1000,00 грн., запит адвоката - 500,00 грн. Згідно акту приймання передачі наданої правничої допомоги № 1 до Договору № 923 про надання правничої допомоги від 01.04.2024, складеним [PERSON] та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, адвокат виконав, а Клієнт прийняв наступні послуги за Договором вчинені адвокатом за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа 1 - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа 2 - Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню: надання усної консультації, фіксована оплата, дата надання: 01.04.2024 - 1000,00 грн., Надання повторної усної консультації, фіксована оплата, дата складання: 11.04.2024 - 500,00 грн., Підготовка та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, фіксована оплата, дата складання: з 11.04.2024 по 12.04.2024 - 6000,00 грн., станом на 12.04.2024 надано правничої допомоги - 7500,00 грн. Клієнтом станом на 12.04.2024 внесено гонорару 7500,00 грн., готівкою, згідно квитанції № 923 в сумі 7500,00 грн. від 11.04.2024 року. Станом на 12.04.2024 р. сума невідпрацьованого гонорару складає: 0,00 грн. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 12.04.2024, складеного [PERSON] та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною. Частиною 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На виконання цієї статті позивач подає детальний опис наданих йому послуг адвокатом Цокало Т.М. на підставі Договору №923 про надання правничої допомоги від 01.04.2024. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Надання усної консультації, фіксована оплата, дата надання: 01.04.2024 - 1000,00 грн., Надання повторної усної консультації, фіксована оплата, дата складання: 11.04.2024 - 500,00 грн., Підготовка та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, фіксована оплата, дата складання: з 11.04.2024 по 12.04.2024 - 6000,00 грн., станом на 12.04.2024 надано правничої допомоги - 7500,00 грн. Клієнтом станом на 12.04.2024 внесено гонорару 7500,00 грн., готівкою, згідно квитанції № 923 в сумі 7500,00 грн. від 11.04.2024 року. Станом на 12.04.2024 р. сума невідпрацьованого гонорару складає: 0,00 грн. Станом на 12.04.2024 р., позивачем сплачено гонорар Адвокату в сумі 7500,00 грн. в рахунок оплати послуг за Договором № 923 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 р., що підтверджується квитанцією № 923 від 11.04.2024. Таким чином, позивач, станом на дату подачі позову, поніс наступні судові витрати: - 7500,00 грн - витрати на правничу допомогу; - 968,96 грн - судовий збір за подання позову немайнового характеру. Разом судові витрати, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи складають 8 468,96 грн. Відповідно до квитанції № 923 від 11.04.2024 [PERSON] сплатив 7500,00 грн [PERSON] за договором № 923 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 № 923. З урахуванням наведених вище вимог ЦПК України, а також наданих позивачем письмових доказів, предмету позову, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 7500,00 грн. Вказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значенню справи для позивача. Жодних заяв від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та доказів на підтвердження їх неспівмірності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 968,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved