Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

25.04.2024 надійшла вказана позовна заява, яку [PERSON] обгрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Уланівської сільської ради. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом майна померлої звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з тим, що спадкодавець померла на території РФ. Враховуючи відсутність іншого шляху для прийняття спадщини позивач просить визнати за ним право власності на успадковане нерухоме майно, а саме земельну ділянку. Ухвалою суду від 17.05.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання сторони не з"явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач не заперечує проти позовних вимог. Згідно вимог ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.4,5), яка на випадок своєї смерті склала заповіт за яким дві земельні ділянки площею 1,1000 га та 3,0706 га заповіла позивачу. (а.с.16) [PERSON] являлась власником земельних ділянки площею 3,0706 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6,7) та площею 1,1000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.8) Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв"язку зі смертю спадкодавця на території РФ (а.с.22,29-32) У відповідності до довідки виданої Лознянським старостинським округом Уланівської сільської ради від 07.06.2023 №304 [PERSON] померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті за адресою проживання ніхто не був зареєстрований (а.с.15) Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до чч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач являється спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] . У відповідності до ст. 1269,1270 ЦК України звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто є таким. що прийняв спадщину. Однак, отримати свідоцтво на спадкове майно перешкоджає та обставина, що спадкодавиця померла на території РФ де і видано свідоцтво про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №367/2656/20, у відповідності до яких, судом першої та апеляційної інстанції зроблено помилковий висновок у справі щодо того, що ЦПК України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави. Помилковість таких висновків полягає у тому, що невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповіднодо статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ "Про зупиненні дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993". Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Відтак, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинені з 29.12.2022. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Маркуші Хмільницького району Вінницької області, яка померла [INFO] у м. Москва РФ, знайшов своє підтвердження у зв"язку з чим позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права у інший спосіб, ніж у судовому порядку, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved