Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

25 липня 2023 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеської міської ради, в якому просить суд: Встановити факт спільного проживання однією сім`єю більше п`яти років до моменту відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , померлої [INFO] , адресою: [ADDRESS] ; Визнати [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої позовні вимоги позивач мотивує вимоги тим, що в 2002 році його матір [PERSON] зійшлась з [PERSON] та почала з ним постійно проживати однією сім`єю як дружина та чоловік у квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій йому належала на праві власності частки квартири. Інша частки квартири належала матері [PERSON] - [PERSON] . В березні 2008 року [PERSON] офіційно зареєструвала шлюб з [PERSON] , який в [INFO] помер. Після смерті [PERSON] , належну йому частки квартири [ADDRESS] , фактично успадкувала його мати [PERSON] , яка належним чином її не оформила. Через декілька років [PERSON] з`їхала з вказаної квартири та стала проживати окремо, а позивач, якого [PERSON] визнала як свого внука, залишилися проживати в ній разом. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку із чим після її смерті залишилась спадкова квартира, у якій продовжує проживати позивач. При цьому, інших спадкоємців, які б претендували на квартиру, не має. Позивач 17.05.2023 року звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса із заявою про прийняття спадщини за законом після [PERSON] . Листом державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Тинкул О.В. № 1495 с/02-14 від 02.06.2023 року було повідомлено, що за заявою про прийняття спадщини за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце реєстрації та проживання якої: [ADDRESS] , заведено спадкову справу за № 273с/2023. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи справа передана на розгляд судді Абухіну Р.Д. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 03.08.2024 позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 07.08 2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 09.08.2023 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 18 жовтня 2023 року витребувано з Приморської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи. 19.10.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про виклик та допит свідків, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі, надав згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщався неодноразово належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. За таких обставин, суд на підставі ч.4 ст.223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень зі сторони позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що зроблений актовий запис № 4401 від 24.04.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на частки квартир [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею - 62,8 кв.м., у тому числі житловою - 37,6 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 30 січня 2007 року, яке видане згідно розпорядження від 30.01.2007 р. за № 200689, та зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 8-20135. Інша частки квартири [ADDRESS] належала сину спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , який був зареєстрований та фактично проживав за вказаною адресою, факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1714 від 13.09.1977 року. Який також є померлим, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , про що зроблений актовий запис № 5869 від 05 листопада 2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] , належну йому частки квартири [ADDRESS] , фактично успадкувала його мати [PERSON] , яка належним чином її не оформила. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , про що зроблений актовий запис № 69 від 21.03.2008 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси. У [PERSON] є син - [PERSON] , [INFO] , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 01 від 18.02.2000 року, який разом зі своїм вітчимом, матір`ю та [PERSON] спільно проживав за вище зазначеною адресою: [ADDRESS] . Після смерті вітчима та переїзду матері за іншою адресою проживання позивач залишився проживати разом однією сім`єю з [PERSON] , опікувався її здоров`ям, доглядав за нею, забезпечував всім необхідним, ліками, продуктами. Також судом встановлено, що померла [PERSON] не мала, крім раніше померлого сина, інших родичів, які могли б бути її спадкоємцями, позивач разом з матір`ю фактично були її родиною. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, єдиною особою, яка заявила про своє право на спадкування є позивач. Факт постійного проживання позивача разом з [PERSON] , померлою померлої [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про проживання однією сім`єю від 14.06.2023 року, посвідченим в.о. начальника виробничої дільниці № 8 КП «ЖКС «Порто-франківський», що складений у присутності сусідів, які підтверджують, що позивач дійсно проживав разом з померлою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2002 року. Факт спільного проживання позивача з померлою [PERSON] також підтверджується фотокартками, наданими позивачем, які долучені до матеріалів справи. Крім того, спільне проживання позивача із спадкодавцем також підтверджується наявністю на руках у позивача оригіналів документів, які належали та мали відношення до майна [PERSON] . Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пояснили, що позивач з 2002 року проживав разом з померлою [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з якою вів спільний побут та господарство, допомагав та доглядав за нею, піклувався про її здоров`я, возив до лікарень, купував продукти харчування, ліки, оплачував комунальні послуги. Позивач проживає у вказаній квартирі до сьогоднішнього дня, що підтверджується вищезазначеним актом та показаннями свідків. Таким чином, дослідивши в повному обсязі матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та померла [PERSON] більше 20 років проживали разом у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут, проживали однією сім`єю, тобто всі докази вказують на те, що позивач фактично проживав разом зі спадкодавцем за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно роз`яснень викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, відповідно до п 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. За розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України, позивачем надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої позовної заяви, суд вбачає, що встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем, визнання його спадкоємцем четвертої черги є необхідним позивачу для виникнення у нього права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви. Аналізуючи факти, встановлені у ході судового розгляду та правові норми, встановивши факт проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем та визнання його спадкоємцем четвертої черги майна померлої.

Outcome: approved