Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2024 позовні вимоги ТОВ «Експлуатаційна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 10848,52 грн., а також судовий збір у розмірі 3028 грн. 12.06.2024 представник позивача ТОВ «Експлуатаційна компанія» - адвокат Халупний А.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., з посиланням на те, що відповідно до укладеного договору про надання правничої допомоги та актів прийому-передачі наданих послуг вартість наданої правової допомоги складає 6000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.ч.1,2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як встановлено судом, між адвокатом Халупним А.В. та ТОВ «Експлуатаційна компанія» укладено договір про надання правничої допомоги №20/02 від 20.02.2024, додаткову угоду №20/02/3 від 23.02.2024, видано ордер на представництво інтересів ТОВ «Експлуатаційна компанія» на ім`я адвоката Халупного А.В. від 28.02.2024 та довіреність на представництво інтересів ТОВ «Експлуатаційна компанія» від 03.06.2024 на ім`я [PERSON] , помічника адвоката Халупного А.В., підписано акт №1 від 27.02.2024 та акт №06/06 від 06.06.2024 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, на підставі яких за надання правової допомоги (а саме: підготовка і подання позовної заяви про стягнення заборгованості, виїзд у суд з метою представництва інтересів замовника в судовому засіданні, підготовка і подання заяви про винесення заочного рішення у справі) позивачем сплачено 6000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №473 від 27.02.2024 щодо здійснення загальної оплати за договором про надання правничої допомоги, а також платіжною інструкцією від 06.06.2024. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Як встановлено судом, під час звернення до суду з позовом представник позивача зазначав розмір витрат на правову допомогу на рівні 4000 грн., при цьому вказував, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді є невідомим. Згідно акту №1 прийому-передачі наданих послуг від 27.02.2024 адвокатом надано послуги з підготовки та подання позовної заяви про стягнення заборгованості, зокрема, з відповідача, вартість яких склала 4000 грн. Згідно акту №06/06 прийому-передачі наданих послуг від 06.06.2024 адвокатом надавались послуги виїзду до суду з метою представництва інтересів замовника у судовому засіданні, підготовки та подання заяви про винесення заочного рішення у справі на загальну суму 2000 грн. Крім того, зі змісту додаткової угоди №20/02/3 від 23.02.2024 убачається, що сторони дійшли згоди визначити розрахунок винагороди за договором про надання правничої допомоги за надання наступних послуг: підготовка і подання позовної заяви (4000 грн.), представництво інтересів замовника в одному судовому засіданні (2000 грн.), виїзд в суд для ознайомлення з матеріалами справи один раз (2000 грн.), підготовка і подання одного процесуального документу крім позовної заяви (2500 грн.). Водночас, правова допомога надана адвокатом та помічником адвоката позивача фактично зводилась до складання процесуальних документів, а саме позовної заяви про стягнення заборгованості та заяви про розгляд справи без участі представника позивача, оскільки у справі не відбулося жодного судового засідання за участю представника позивача. Суд також зауважує, що в матеріалах справи наявний ордер на представництво інтересів ТОВ «Експлуатаційна компанія» виданий на ім`я адвоката Дуднік М.А., яка здійснює адвокатську діяльність індивідуально і яка приймала участь у справі шляхом повідомлення під розписку про виклик позивача в судове засідання призначене на 06.06.2024. Отже, заявлені витрати на правову допомогу є необґрунтованими, неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт). Додатково суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Як зазначалося вище, першою заявою по суті, сторона позивача повідомляла про попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4000 грн. та стягнути їх з відповідача на користь позивача. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: partial