Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Позивачі,\~через свого\~представника,\~звернулися до\~суду з\~позовом про\~визнання дійсним договору №1053/1 від 01.10.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 57,4 кв.м. яка складається з трьох житлових кімнат, зареєстрований на Товарній біржі «Українська Біржа нерухомості» Миколаївський філіал 28.10.1997 року, зареєстрований в ММБТІ 14.11.1997 р. за реєстровим №17482, укладений між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку. При цьому, оскільки вказаний вище договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог закону, не був посвідчений нотаріально. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та з викликом учасників справи. У судове засідання представник позивачів не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої\~особи у\~судове засідання\~не з`явилася\~по невідомим\~суду причинам.\~Про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Враховуючи, що відповідач безпосередньо до суду відзиву на позов не надав, причини неявки в судове засідання не повідомив, тому відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. 01 жовтня 1999 року на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за номером 1053/1 зареєстрований договір купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , житловою площею 42,0 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м. яка складається з трьох житлових кімнат, зареєстрований товарною біржею «Українська біржа нерухомості», зареєстрований в ММБТІ 19.10.1999 р. за №17482, укладений між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку. Договір купівлі-продажу вказаної квартири підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивачі вказують, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Згідно довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради № 1051 від 24.05.2024 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1053/1 від 01.10.1999 р., укладеного на ТБ «Українська біржа нерухомості», зареєстрованого БТІ 19.10.1999 р. за №17482. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору, покупцями було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивачі, на теперішній час, не мають можливості реалізувати свої права, як власники майна, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивачі не мають можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, підлягає задоволенню. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачами не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved