Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між сторонами. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 29.10.2020. У даному шлюбі у сторін дітей немає. В зв`язку з чим, позивачка раніше зверталася до органу ДРАЦС з приводу розірвання шлюбу, де їй в усному порядку відмовили та повідомили, що заява про розірвання шлюбу має бути подана від обох з подружжя. Позивачка пропонувала відповідачеві розірвати шлюб у відповідності до норм ст. 106 СК України, через органи державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, відповідну заяву подати не вдалось. Тому позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Представник вказує, що у сторін різні погляди на життя та сімейні цінності. Позивачка втратила до [PERSON] почуття любові та довіри, фактично, сімейно-шлюбні стосунки у сторін відсутні. Так, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися в квітні 2023 року, взаємних обов`язків по відношенню один до одного не несуть, ведуть господарство окремо один від одного. Такі відносини обтяжують позивачці життя. Налагоджувати сімейні стосунки наміру у позивачки немає, а також продовжувати і надалі перебувати в шлюбі з відповідачем не бажає. Вказує, що подальші шлюбні стосунки для неї є неможливими, як і подальше збереження шлюбу. Шлюб між ними носить формальний характер. За вказаних обставин, позивачка твердо переконана, що шлюб необхідно розірвати. Тому, враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути судовий збір з відповідача. Ухвалою від 27.05.2024 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи по суті. 27.06.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, вказавши, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. В матеріалах справи наявна заява від відповідача [PERSON] про проведення розгляду справу у його відсутності, де останній також вказав, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 01 липня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 27 червня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 01 липня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2020, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.10.2020 Червоноградський міський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 203 (а. с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №9002-9858-2575-4922 від 20.05.2024, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки.

Outcome: approved