Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 16 серпня 2023 року Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 28. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08.04.2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.04.2024 року\~відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] з 16.08.2023 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Спільних дітей від шлюбу та спільного майна немає. Спору стосовно майна немає. Сімейні відносини не склалися через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам. Сторони проживають окремо, бажання зберегти шлюб в них обох немає, в зв`язку з чим просив задовольнити позов. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, відзиву на позов чи заяв про відкладення судового розгляду не подавала. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.06.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі ч.4 статті 223, ч.1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України . В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, судом встановлено, що: 16.08.2023\~року між\~позивачем та\~відповідачем укладений\~шлюб,\~зареєстрований Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 28 від 16.08.2023 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2023 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей та визнав обставини, викладені в позові. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.3\~статті 109\~Сімейного кодексу\~України,\~суд постановляє\~рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки вимога про зміну прізвища не заявлена, слід залишити сторонам прізвище без змін. Згідно п. 9 ч.1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Відповідно до Довідки до акта МСЕК серія 12 ААВ № 692172, позивач є інвалідом IІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору (а с. 8). Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а позивач, відповідно до Довідки до акта МСЕК серія 12 ААВ № 692172, позивач є інвалідом IІ групи, тому з відповідача на користь держави належить стягнути 1211,20 гривень суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved