Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, який є батьком малолітнього Архипа, проживає окремо та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її життям, має заборгованість зі сплати аліментів, є психічно нестабільною особою, створював психологічні прояви насильства відносно позивача у присутності малолітнього сина. Відповідач з дитиною не спілкується, не проявляє до нього батьківської турботи, не турбується про його фізичний та духовний розвиток. Вказане свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини. Від представника позивача - адвоката Іващенко М.В., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Від представників третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав суду наданий, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що розірваний згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021 (справа № 334/2777/21, провадження № 2/334/2508/21). Рішення набрало законної сили 16.09.2024. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не проявляє відносно дитини батьківського піклування, родинний зв`язок з ним не підтримує. Дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів станом на березень 2024 року в розмірі 129 856,00 грн. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2021, [PERSON] було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців, відповідачу було заборонено наближатися на відстань менше як на 100 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] , вести листування, телефонні переговори, переслідування в будь-якій спосіб та спілкування з матір`ю дитини та сином. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав № 719/01-22/18.02-514 від 24.04.2024, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, беручи до уваги, що батько [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дитини не займається, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не проявляє відносно дитини батьківського піклування, родинний зв`язок з ним не підтримує, має заборгованість зі сплати аліментів, вирішила, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та такими, що відповідає інтересам дитини. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, відповідачем не спростовані факти, зазначені у позовній заяві, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved