Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось, спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини припинились у 2012 році, а тому подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 січня 2023 позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі №753/1445/23 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено розгляд справи на 24 липня 2023 року. 24 липня 2023 року розгляд справи відладено на 21 червня 2024 року. У судове засідання сторони не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про день, час та місце розгляд у справи повідомлялися належним чином, позивач до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, відповідач про причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо позовних вимог не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управлінняюстиції Донецької області, актовий запис № 1431. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, проживають сторони окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Беручи до уваги викладені норми законодавства, оцінивши доводи позивача, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, шлюб фактично припинено, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, а отже наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Outcome: approved