Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію\~ [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заяви вказує на те, що 25.06.2024 [PERSON] був госпіталізований до КП «ДБЛПД» ДОР» лікарем [PERSON] за направленням лікаря-психіатра [PERSON] .. У приймальному відділенні був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] , який після особистого огляду хворого зробив висновок про необхідність його госпіталізації до стаціонарного відділення ув`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Встановлений діагноз: «гострий поліморфний психотичний розлад». 26.06.2024 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги та необхідність його лікування в умовах стаціонару. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву. Cуду пояснила, що це перша госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу. Підставою для госпіталізації стала неадекватна поведінка [PERSON] , який бив скло, викидав свої речі на вилицю. Сусіди викликали поліцію, як доставила [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги. 26.06.2024 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка встановила йому діагноз «гострий поліморфний психотичний розлад. F.10». Також комісія прийшла до висновку, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, а тому є підстави для його госпіталізації без його усвідомленої згоди. [PERSON] проти заяви лікаря заперечує. Суду пояснив, що не вважає себе хворим. Останнім часом йому погрожують по телефони, хтось напав на нього в під`їзді, він відбивався. Він вважає, що у нього хтось хоче забрати квартиру, бо він живе сам, з родичами не спілкується. , виказав згоду на лікування у стаціонарному відділенні лікарні. Представник [PERSON] адвокат Завгородній С.А. у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Прокурор заперечує проти задоволення заяви лікаря-психіатра. Вказує на те, що лікарем не доведено, що [PERSON] становить небезпеку для себе або оточуючих, топу підстав, передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» не має. Просила відмовити у задоволенні заяви. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думки інших учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згідно із ч. ч. 2, 5\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра\~або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР» 25.06.2024, за направленням лікаря -психіатра [PERSON] , що видане 25.06.2024. При обстеженні [PERSON] у приймальному відділенні КП «ДБКЛПД» ДОР черговий лікар-психіатр встановив наявність тяжкого психічного розладу і встановив діагноз: «гострий поліморфний психотичний розлад».26.06.2024 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка встановила, що останній виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: не спить, каже, що труять газом, що побили у під`їзді, що хочуть забрати у нього квартиру. Комісія лікарів-психіатрів підтвердила діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад» і прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Тлумачення вказаної норми свідчить, що примусова госпіталізація можливе лише за наявності одночасно таких умов: по-перше, лікування можливе лише у стаціонарних умовах лікарні; по-друге, встановлення в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутність необхідності щодо лікування особи лише в стаціонарних умовах виключає можливість примусової госпіталізації пацієнта до медичного закладу. При цьому, необхідно достовірно встановити, що особа є психічно хворою; психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що раніше [PERSON] не перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні КП «ДБЛПД» ДОР». Вживання алкоголю і наркотичних засобів він заперечує. З пояснень [PERSON] встановлено, що він живе один, з родичами не спілкується. Він вважає, що його спеціально хтось труїть, погрожує йому, щоб забрати у нього квартиру. Даних про те, що [PERSON] становить якусь небезпеку для себе або оточуючих матеріали справи не містять і в судовому засіданні суду не надано таких доказів. Крім того, суд вважає, що лікарем-психіатром не доведена необхідність лікування [PERSON] саме в умовах стаціонару. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність підстав, встановлених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» для госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed