Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

[PERSON] (заявник) подано до суду заяву, заінтересованою особою в якій зазначено Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, відповідно до якого диплом про закінчення Кіровського гірничотранспортного технікуму серії [NUMBER] від 04.07.1983, реєстраційний №3053, належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що у період з 01.09.1979 по 24.06.1983 заявник навчався в Кіровському транспортному технікумі (колишня назва Кіровський гірничотранспортний технікум), який розташований в місті Голубівка Луганської області. Зазначає, що диплом був виданий у двох мовах українською та російською, на сторінці складеною українською мовою, прізвище заявника помилково зазначено як « [PERSON] , замість « [PERSON] ». Досягнувши пенсійного віку заявник звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, однак останньому відмовлено у зарахуванні до загального трудового стажу періоду навчання в [PERSON] транспортному технікумі, оскільки українськомовній сторінці диплому, не співпадає із прізвищем зазначеним в основному правовстановлюючим документом. Так, згідно паспорта громадянина, заявник значиться як [PERSON] . Дана обставина позбавляє заявника вчиняти дії щодо належного оформлення пенсії. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлений можливості встановити факт належності правовстановлюючих документів, він змушений звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факти належності йому диплома (а.с.1-2). Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження (а.с.15). Заявник в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності. Окрім того, представником заінтересованої особи подано пояснення в яких просить врахувати, пункт 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.05.1995 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвище, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства (а.с.17-19, 27-28). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частин 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які заявниця посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно з паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 17.07.1998 Попаснянським ГВУМВС України у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] , російською прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Рішенням Пенсійного фонду України від 21.03.2024 відмовлено у перерахунку пенсії згідно з заяви [PERSON] , оскільки в дипломі про навчання від 04.07.1983 [NUMBER] прізвище заявника зазначено на україномовній сторінці [PERSON] , що не співпадає з даними паспорта від 17.07.1998 [NUMBER] , виданого Попаснянським РВУМВС України в Луганській області - Фьодоров та на російськомовній [PERSON] , відповідно Фёдоров (а.с.6). Як вбачається з відомостей, зазначених у п.2 Трудової книжки [NUMBER] , являючись студентом Кіровського гірничотранспортного технікуму, у період з 09.09.1982 по 17.12.1982 проходив виробничу практику на заводі ім Ліхачова, працюючи на посаді слюсаря механічно збірних робіт (а.с.8). Диплом серії\~ [NUMBER] \~виданий [PERSON] в тому, що він в1983 вступив до Кіровського гірничотранспортного технікуму і в 1983закінчив повний курс по спеціальності технічне обслуговування та ремонт автомобілів (а.с.9). Відповідно до відомостей, зазначених російською мовою в екзаменаційній карті водія, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Попасна Луганської області, під час навчання по програмі водія-професіонала 3-го класу Кіровському гірничотранспортному технікумі пройшов відповідний медичний огля Кіровській міській лікарні (а.с.10). Згідно з зазначених російською мовою в посвідченні водія серії [NUMBER] , виданого 23.09.1995 Кіровським МРЕО Луганської області, [PERSON] має категорії водія «В» та «С» (а.с.12). У Свідоцтві № [NUMBER] виданого Кіровським гірничотранспортним технікумом, яке складене російською мовою [PERSON] у період з 01.12.1981 по 10.05.1982 навчався в Кіровськом гірничотранспортному технікумі за програмою підготовки водія транспортних засобі категорії «C» (а.с.11). У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Кіровський транспортний технікум (код ЄДРПОУ 00173278) після 2014 року не переєструвався на підконтрольну територію України. Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах прізвища заявника, що ставить під сумнів належність йому правовстановлюючого документа. До даних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, судом застосовано норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених правових норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що Диплом серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] дійсно належать [PERSON] . Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності зібрані у справі докази є достатніми для прийняття рішення та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Встановлення зазначеного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в оформленні пенсії. Суд зауважує, що у інший спосіб підтвердити належність виданого йому диплому заявник позбавлений можливості. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що заяву необхідно задовольнити. На підставі статей 10, 19, 89, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved