Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, у якій просить визнати обмежено дієздатною його матір [PERSON] , [INFO] , встановити над нею піклування та призначити його піклувальником. В обґрунтування заяви, заявник зазначає, що він являється сином [PERSON] , [INFO] . Його мати має психічні розлади, а також є такою, що потребує постійного стороннього догляду. Причиною необхідності у сторонньому догляді є хронічне психічне та фізичне захворювання, яке призводить до того, що вона має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. У зв`язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. На підставі викладеного просить заяву задовольнити. 06.06.2023 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 31.07.2023 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільської філії судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 27.09.2023 матеріали цивільної справи повернуті до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Тернопільської філії судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» без виконання, у зв`язку із неявкою на засідання амбулаторної судово-психіатричної експертизи по справі [PERSON] про визнання дієздатності [PERSON] (в місячний термін з дна поступлення документів). Ухвалою суду від 11.03.2024 повторно направлено цивільну справу №607/9809/23 за заявою [PERSON] про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] та призначення її опікуна до Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (вул. Тролейбусна, 14, м. Тернопіль, 46027) для виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.07.2023 року про призначення судово-психіатричної експертизи щодо [PERSON] , [INFO] . На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 08.05.2024 матеріали цивільної справи повернуті до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Тернопільської філії судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» без виконання, у зв`язку із неявкою на засідання амбулаторної судово-психіатричної експертизи по справі [PERSON] про визнання дієздатності [PERSON] (в місячний термін з дна поступлення документів). Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Сагайдак В.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Представник [PERSON] - адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, оскільки вважає, що відсутні правові підстави для її задоволення. Особа щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо проведення призначеної щодо неї судово-психіатричної експертизи, а також заперечила щодо визнання її недієздатною, вказавши на те, що є здоровою людиною. В судовому засіданні прокурор Житовецька О.М. , щодо задоволення заяви та примусового направлення [PERSON] на проведення судово-психіатричної експертизи заперечила, оскільки вважає, що відсутні достатні підстави вважати, з урахуванням пояснень наданих лікарем-психіатром в судовому засідання, що [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого вона не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Допитана в судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] суду пояснила, що вона як психіатр при спілкуванні з [PERSON] , може сказати, що в силу свого віку в останньої є відхилення психотичного характеру, проте дане захворювання не є хронічним, стійким психічним розладом. [PERSON] може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. А тому, необхідності в примусовій госпіталізації вона не вбачає. Свідок [PERSON] , яка є дружиною заявника [PERSON] пояснила, що зі свекрухою [PERSON] прожила 23 років. 8 років назад в свекрові був інсульт, її забрали в психлікарню, де [PERSON] її постійно навідувала. Відносини в [PERSON] до неї були добрі, але десь 7 років тому назад в свекрові почалось загострення. Вона почала звинувачувати [PERSON] в тому, що остання постійно заходить до неї в кімнату і після цього в неї пропадають речі, і начебто свідок [PERSON] забирає речі з її кімнати, везе до села, роздає людям, вони їх носять і потім вони стають брудними. [PERSON] тримає двері від кімнати закритими, ставить мітки. Коли свідок говорить їй, що це неправда, вона обзиває її різними поганими словами, обзиває її злодійкою. Був випадок, що в один день зранку [PERSON] дала своїй онуці, тобто дочці [PERSON] в подарунок 500 грн., а вже ввечері звинуватила її в тому, що вона їх в неї вкрала. Після цього онука їй віддала 500 грн. Також, був випадок, коли [PERSON] зайшла до кімнати [PERSON] , яка вже лежала на ліжку віддихала і звинуватила останню, що та вкрала в неї телефон, а коли всі почули, що телефон запрацював в неї в кімнаті (можливо вона його загубила десь в ліжку), вона звинуватила її у тому, що вона встигнула їй його підкинути. Свідок вказала, що такі постійно траплялись. Вони викликали лікаря-психіатра, яка їм пояснила, що є таке захворювання як деменція і що при такій хворобі можуть бути такі приступи і така поведінка. Лікаря викликали на дім, [PERSON] лікуватися відмовляється. Лікар порадив пройти обстеження. Свідок вказала, що [PERSON] виписала з квартири заявника [PERSON] (свого сина) та онуку. Поліція висилила всіх з квартири і їм довелося найняти квартиру. На даний час її чоловік проживає разом із донькою в м. Тернополі в орендованій квартирі, а свідок проживає з травня місяця з батьком в селі за 60 км від м. Тернополі, так як її батько хворий і потребує її допомоги. Недавно до неї був дзвінок з поліції, їй повідомили, що [PERSON] написала заяву про те, що нібито вона зайшла до неї в квартиру і пошкодила її речі, побила посуд. Такі звинувачення від [PERSON] дуже часті, вона постійно говорить, що свідок [PERSON] приїжджає до неї в квартиру і краде речі, що онучка позабирала в неї речі і ходить в її нижній білизні. Був випадок коли [PERSON] намовила сусідку, років 6 тому назад, щоб та написала заяву про те, що свідок начебто ображає [PERSON] і з цього приводу був суд. Також, [PERSON] в присутності поліції заявила, що має намір переписати квартиру на церкву. Свідок пояснила, що комунальні послуги за квартиру оплачує вона разом з чоловіком, робили ремонт, ставили автономне опалення, для цього сплатили всі борги по комунальних послугах. Борги були великі, оскільки [PERSON] вчасно не подавала показники лічильників. Свідок пояснила, що її чоловік звернувся до суду з заявою про встановлення опікунства над його мамою, так як були також випадки, коли вона залишала включеним газ. Свідок [PERSON] , яка є племінницею [PERSON] пояснила, що останній раз спілкувалася з [PERSON] 3-4 роки тому. Остання жалілася на свою невістку, тобто [PERSON] , що вдома зникали в неї речі, що носили її одяг, що спочатку речі зникали, потім з`являлись. [PERSON] попросила [PERSON] зберігати в себе її речі. Остання погодилась, [PERSON] принесла до неї 5 окремих сумок. В сумках були підодіяльники, наволочки, посуд. Кожного дня [PERSON] приходила до [PERSON] і переглядала свої речі чи все є на місці. [PERSON] щось приносила, щось забирала. Якось [PERSON] показала [PERSON] підсвічники, які належали останній, на що та відповіла, що в неї підсвічники були хрустальні, а ці прості. Тоді [PERSON] попросила [PERSON] забрати всі свої речі і більше не приносити до неї. Коли вони завезли всі речі до [PERSON] , вона ще декілька разів приходила до [PERSON] і шукала якусь сумку. [PERSON] сказала [PERSON] , що більше не хоче її не бачити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини. Як вбачається, на консультації лікаря-психіатра [PERSON] , [INFO] була оглянута [PERSON] , [INFO] , жителька м.Тернополя. Огляд був здійснений в домашніх умовах за адресою [ADDRESS] . На момент огляду пацієнтка поводила себе неадекватно: заклеювала скетчем замок дверей, всі речі носила у себе в сумці, негативістично поводила себе по відношенню до рідних. Заявник [PERSON] являється сином [PERSON] , [INFO] , що стверджується матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження заявника. Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Судом двічі призначалась судово-психіатрична експертиза для встановлення психічного стану здоров`я [PERSON] , яка виконана не була у зв`язку із неявкою на засідання амбулаторної судово-психіатричної експертизи по справі [PERSON] про визнання дієздатності [PERSON] (в місячний термін з дна поступлення документів). Стаття 3 Закону України «Про психіатричнудопомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Згідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над, зокрема, фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічний порядок щодо встановлення опіки над недієздатною особою визначений ч. 1 ст. 300 ЦПК України. Приймаючи до уваги, те, що судом не встановлено обставин, що свідчать про те, що [PERSON] страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та згідно показів лікаря-психіатра [PERSON] може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] та призначення її опікуна, до задоволення не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed