Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що померла бабуся позивача\~ [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Сільськогосподарського підприємства агрофірма «Сінгури» площею 2,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, розташованої у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] була її дочка матір позивача [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав через смерть. Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В., однак отримала відмову. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на землях Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Сінгури», розташованої у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області. У судове засідання сторони не з`явились. У матеріалах справи містяться заяви представника позивача адвоката Богословського С. про розгляд справи за відсутності сторони позивача; позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 41, 76). Також адвокатом Богословським С. В. було спрямовано до суду додаткові докази (а.с. 69-70) та пояснення щодо спадкових правовідносин, які склалися (а.с. 77). Представником відповідача також подано заяви про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 74-75, 84-85). Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] , яка доводиться матір`ю [PERSON] , яка в свою чергу є мамою позивачу (а.с. 16, 17, 19, 20). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 21), яка за життя мала право на земельну частку (пай) із земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Сінгури», розташованої у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області (а.с. 22-25). Згідно листа приватного нотаріуса Житомирсько нотаріального округу № 306/01-16 від 27.03.2024 року [PERSON] , спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с. 66). Відповідно до довідки виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради № 206 від 29.01.2020 року (а.с. 13) померла [INFO] [PERSON] , яка була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею за вище вказаною адресою на день смерті та протягом шести місяців після смерті були зареєстровані: [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука), [PERSON] (онук), [PERSON] (правнука). Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 69). Відповідно до копії спадкової справи № 431/2009 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 87-124) із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулась позивач [PERSON] (а.с. 91 звор. стор., 108 звор. стор.). Згідно довідки Сингурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 971 від 05.06.2003 року після смерті [PERSON] вступила в фактичне управління/володіння спадковим майном [PERSON] (а.с. 98 звор. стор.). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне спадкове майно після померлої [INFO] її матері [PERSON] (а.с. 114). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст.\~16\~ЦК України та ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлих [PERSON] та [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до ст.\~549\~вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~524\~ЦК УРСР\~1963\~року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»/далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей 22, 23\~ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акту. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3\~Указу Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~земельної реформи\~у сфері\~сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна померлої матері, яка в свою чергу успадкувала останнє після своєї померлої матері баби позивачки, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право на спадкове майно в порядку закону. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, відтак суд це питання не вирішує.

Outcome: approved