Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

На адресу Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за згодою подружжя у якій заявники просять суд задовольнити їх спільну заяву та розірвати шлюб між ними, який зареєстровано 13 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 135. На обґрунтування своєї заяви заявники зазначили, що 13 лютого 2016 року між ними було укладено шлюб від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Вказують, що сімейне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Оскільки сумісне проживання припинено, шлюб існує лише формально, збереження шлюбу суперечить інтересам заявників за таких обставин заявники дійшли згоди, що шлюб необхідно розірвати. Вказана заява передана на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А., згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 18.06.2024, прийнято спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 20.06.2024, про що повідомлено заявників. У судове засідання заявники не з`явилися, 20.06.2024 скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Просять суд задовольнити заяву про розірвання шлюбу в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 13 лютого 2016 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено актовий запис за № 135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 13 лютого 2016 року. Заявники у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2022 року. Спору щодо порядку виховання та утримання дитини між заявниками немає, а заявниця долучає копію Договору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, здійснення батьківських прав, виховання дітей та сплату аліментів на дітей від 18.06.2024, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., згідно із яким дитина залишається проживати із матір`ю та визначено розмір аліментів, що будуть сплачуватися батьком на утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи зокрема про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказують заявники, а також останні дійшли спільної згоди щодо необхідності розірвання шлюбу, оскільки примирення між ними стало неможливим. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому, за відсутності обставин, що унеможливлюють розірвання шлюбу, оскільки доказів існування таких суду не надано, суд доходить висновку що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved