Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

01 листопада 2023 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, в зв`язку з продовженням нею навчання в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на сьогодні є повнолітньою та є студенткою 1 курсу денної форми навчання Технічного університету ТУКЕ в Кошице Словацької Республіки за спеціальністю «комп`ютерне моделювання», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки доходів не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість. 13 лютого 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зауважив, що не погоджується сплачувати аліменти на користь дружини, оскільки донька не проживає разом з нею. Не погодився з розміром аліментів, просив врахувати, що позивач [PERSON] працює з ним на одному підприємстві має також заробітну плату вище середньої і має можливість допомагати доньці, також просив врахувати наявність у нього другої сім`ї та батьків-пенсіонерів і зменшити розмір аліментів до 1/6 частини заробітку щомісячно. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07 червня 2024 року справу розподілено судді Далматовій Г.А. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явивились, представник відповідача надав суду заяву із проханням розглядати справу без участі відповідача та представника. Позовні вимоги визнають частково, про що зазначено у відзиві. Розгляд справи проведено без участі сторін та представника відповідача з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 вересня 2020 року розірвано /а.с. 4/. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 5/. Відповідно до довідки від 13 вересня 2023 року, виданої деканатом факультету електротехніки та інформатики Технічного університету в Кошиці (Словенія), [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету електротехніки та інформатики Технічного університету в місті Кошиці, тривалість першого академічного року до 31 серпня 2024 року, загальна тривалість навчання три роки /а.с.6-7, 51-53/. Позивач стверджує, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Усі витрати по її утриманню несе позивач. Відповідач в добровільному порядку не приймає участь у витратах на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено і підтверджується доказами, що, дійсно, повнолітня [PERSON] навчається в Технічному університеті в місті Кошиці (Словенія), про що також зазначила в позові позивач. Разом із тим, проживання дочки за іншою адресою зумовлено навчанням на денній формі навчання у вищому навчальному закладі в іншій країні та має тимчасовий характер, що підтверджується копією договору на тимчасове проживання №139/2023 з перекладом /а.с.54-58/. Та обставина, що після припинення спільного проживання сторін донька проживала разом із матір`ю та місце її проживання не було пов`язане з місцем проживання батька, сторонами не доводилася, такі доводи відповідачем не повідомлялися, що відповідним чином визначає право позивача на позов в інтересах її повнолітньої доньки. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду №172/1423/15-ц від 26 грудня 2018 року. Враховуючи викладене, у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що повнолітня дитина сторін дійсно не має змоги працювати, оскільки є студенткою денної форми навчання. Враховуючи письмові пояснення відповідача, суд виходить з того, що він також не має інших аліментних зобов`язань. В його житті немає обставин, передбачених Законом, які б могли звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки. Суд не приймає до уваги посилання у відзиві наявність у нього іншої сім`ї, оскільки доказів того, що дружина є непрацездатною та не має можливості працювати, а також наявність інших дітей чи аліментних зобов`язань суду не надано. Суд критично ставиться до тверджень позивача у відзиві, що він невзмозі сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивач, внаслідок наявності батьків-пенсіонерів, які потребують матеріальної допомоги, оскільки батьки отримують пенсію, встановлену законом України «Про пенсійне забезпечення» для свого утримання. Разом з тим, допускає, що може надавати певні кошти на допомогу батькам. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, в зв`язку з продовженням нею навчання в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Разом із тим, ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін на період навчання в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: partial