Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~звернулися до\~Московського районного\~суду м.Харкова\~з позовом\~до Харківської\~міської ради,\~в якому\~просять суд\~визначити їм\~додатковий строк\~тривалістю в\~два місяці\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~-\~70/100\~житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , після смерті їх матері [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалися, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] , якій на праві власності належало 70/100 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Зазначили, що вони мають право на спадкування зазначеного будинку за заповітом, а тому після смерті матері звернулися до нотаріуса з питання видачі їм свідоцтва про право на спадщину, проте отримали письмову відмову. Зазначили, що вони не могли вчасно прийняти спадщину через повномасштабне вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року. Посилалися, що воєнні дії значно вплинули на їх життя, створивши проблеми та переживання. Крім того, позивачі не могли вчасно прийняти спадщину, позаяк позивач [PERSON] мав загострення бронхіальної астми ІІІ стадії та загострення стану після перенесеної коронавірусної хвороби, а позивач [PERSON] переніс коронавірусну хворобу із ускладненнями на нирки та суглоби. Зазначили, що вступ у спадщину є необхідним для забезпечення гідного рівня життя позивачів та їхніх сімей, а також їх права на житло. Будинок, в якому проживає один з позивачів, перебуває в аварійному стані, тож проживання в ньому сім`ї позивача є неможливим. Квартира, яка належить одному з позивачів, постраждала від обстрілів рф, а тому перебуває у стані ремонту, тож проживання в ній малолітніх дітей онуків позивача, є небезпечним та неможливим. Також посилалися, що позивачами сплачуються комунальні платежі за адресою домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 09 лютого 2024 року залишив позовну заяву [PERSON] , [PERSON] без руху, надав позивачам строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 19 лютого 2024 року відкрив\~провадження у\~справі в порядку\~загального позовного\~провадження,\~призначив проведення підготовчого засідання. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 18 квітня 2024 року задовольнив клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про витребування доказів, ухвалив витребувати у Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори таку інформацію: чи відкривалася спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] та, у разі наявності,\~ухвалив витребувати засвідчену копію такої спадкової справи;\~надати інформацію: чи звертався хтось із заявою про прийняття чи відмову від спадщини, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , та чи залишала вона заповіт на випадок своєї смерті. 09 травня 2024 року на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року від завідувача Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла спадкова справа №32/2024. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 15 травня 2024 року закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надали заяву про можливість проводити розгляд справи за їх відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив. Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд,\~беручи до\~уваги,\~що всі\~учасники справи\~належним чином\~та своєчасно\~сповіщені про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~вважає за\~можливе проводити\~розгляд заяви\~за відсутності\~позивачів, які ініціювали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, та представника відповідача Харківської міської ради, який не повідомив про причини неявки. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 травня 1955 року Сталінським районним РАЦСом м. Харкова, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 92). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 травня 1955 року Сталінським районним РАЦСом м. Харкова, 24 жовтня 1947 року (а.с. 95). Таким чином знаходить своє підтвердження обставина того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Харкові, була матір`ю позивачів [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 29 вересня 2021 року, про що 29 вересня 2021 року складено відповідний актовий запис № 17758 (а.с. 11). Згідно із\~заповітом,\~складеним [PERSON] \~та посвідченим\~19 травня 1992\~року державним\~нотаріусом третьої Харківської державної нотаріальної контори Уманець О.В., [PERSON] на випадок\~своєї смерті\~зробила розпорядження,\~яким все\~її майно,\~де б\~воно не\~було,\~та з\~чого б\~воно не\~складалося,\~що належатиме їй\~на день\~смерті,\~заповідає у\~рівних частинах\~кожному з її дітей \~ [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Згідно з рішенням Московського районного народного суду від 18 листопада 1991 року, ухваленим по цивільній справі №2-3090, 1991 р., за позовом [PERSON] до [PERSON] про перерозподіл часток у праві власності, проведено перерозподіл ідеальних часток між співвласниками жилого домоволодіння [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] належить в будинку літ. А-1 приміщення І, площею 4,8 кв.м., І-2, пл. 6,5 кв.м., І-3 пл. 6,2 кв. м, І-4 пл. 7 кв.м., І-5 площею 17,6 кв.м., І-6, пл. 11, 3 кв.м., надвірні споруди, сараї літ. Д, З, І, погреб П, душ Ж, вбиральня Г, зливна яма №3, частка трубчатого колодязю, 2/3 замощення, воріт №1, всього на суму 5353 руб., що становить 70/100 часток жилого будинку з надвірними спорудами. [PERSON] належить в будинку літ. А-І приміщення П, пл. 2,6 кв.м., 2-2, пл. 9,3 кв.м., 2-4, пл. 11, надвірні будівлі, сарай Е, калитка №2, вбиральня В, 1/3 частка замощення, частка воріт № [NUMBER] , що становить 30/100 часток. Визнано за [PERSON] право власності на 70/100 часток жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с. 97). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення форми №5-97, Харківське міське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що жилий будинок, розташований у [ADDRESS] , в частці 70/100 зареєстрований за [PERSON] , на праві особистої власності на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.1991, про що зроблено запис в реєстрову книгу за №1797 від 06.02.1992 (а.с. 27, 98). 26 січня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яку було зареєстровано по книзі обліку та реєстрації спадкових справ №69 та заведено спадкову справу №32/2024 від 26.01.2024 (а.с. 82). Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 січня 2024 року №80/02-31, винесеною державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Катериною Полтавською, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по спадковій справі №32/2024 на майно [PERSON] , померлої [INFO] , на 70/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують факт прийняття ними спадщини у встановленому порядку (а.с. 13-16). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75577163, виданою 26.01.2024 Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Третя Харківська ДНК), заповіт [PERSON] , посвідчений 19.05.1992 Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Третя Харківська ДНК), за номером 8196538 у спадковому реєстрі, є чинним (а.с. 88). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75576627, виданої 26.01.2024 Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою, інформація про наявність заведених спадкових справ після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 86). При матеріалах справи міститься виписка з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , видана лікарем КНП «Міська поліклініка №20», згідно з якою повний діагноз [PERSON] : Covid-19 вірус ідентифікований (тест №885 позитивний) від 07.09.2022 середньої ступені тяжкості. З короткого анамнезу убачається, що [PERSON] хворий на бронхіальну астму протягом довгого часу, установлено діагноз: бронхіальна астма ІІІ стадії (а.с. 17-18). Як убачається з Витягу з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації від 12.09.2023, 22.06.2023 [PERSON] було створено заяву про надання компенсації в РПЗМ, тип нерухомого майна квартира, за адресою: [ADDRESS] , дата подачі першого інформаційного повідомлення: 11.12.2022 (а.с. 19-20). До матеріалів позовної заяви додано копії квитанцій про нарахування комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] за січень 2024 року (а.с. 36-39). Також надано квитанції про сплату комунальних послуг 07.02.2024 (а.с. 40-41). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Разом з тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте, законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Оскільки Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховною Радою України вказаний вище указ було затверджено. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, та такий продовжує діяти на теперішній час. Крім того, як убачається з доданих до матеріалів справи документів, позивачі є особами похилого віку, позивач [PERSON] восени 2022 року проходив лікування від Covid-19. Квартира, в якій зареєстрований [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у 2022 році зазнала пошкоджень внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації. Указані обставини, на думку суду, перешкодили [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцям за заповітом, вчасно звернутися із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини. Відмова позивачам у наданні строку для вступу у спадщину буде непропорційним втручанням у їх право на отримання у власність спадкового майна. При цьому суд зазначає, що позивачі в іншому порядку, ніж судовий, не можуть захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Серед іншого, суд зважає на те, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у\~постанові, прийнятій Верховним Судом України 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, постанові, прийнятій Верховним Судом 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19. Ураховуючи, що після смерті [PERSON] позивачі є спадкоємцями за заповітом, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися, позивачі вчасно не звернулися до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини через наявні в них об`єктивні обставини, а територіальна громада не зверталася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, а тому причини, через які позивачі пропустили строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними. Незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог, як про це дійшов висновку Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постанові, прийнятій 17.10.2018 по справі №681/203/17-ц. Таким чином, з метою недопущення порушення спадкових прав позивачів [PERSON] та [PERSON] та відповідно відновлення її законних прав як спадкоємців в порядку спадкування за заповітом, що відповідатиме верховенству права, суд вважає за необхідне визначити позивачам строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, як про це просили у пред`явленому позові позивачі, буде достатнім строком для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved