Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: - розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 15.05.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського району Івано Франківської області, запис №68; - неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачкою. Позовні вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. За час перебування у шлюбі, в них, [INFO] народилась дочка [PERSON] . Спільне життя у нього з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Фактично шлюбні відносини між ними припинені вже більше двох років. Зазначає, що у них відсутні спільні інтереси, а тому подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Строк на примирення просить не надавати. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Кажук В.Б. не з`явились, хоча про місце, дату і час проведення такого були повідомлені належним чином. Останній 27.06.2024 через канцелярію суду подав заяву (а.с. 22), в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, а також зазначив про підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилась, 24.06.2024 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 20), в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що позовні вимоги визнає. ІІ. Заяви сторін та процесуальні дії у справі: 13 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Відповідачка [PERSON] 24.06.2024 через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник позивача [PERSON] адвокат Кажук В.Б. 27.06.2024 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачкою [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання нею позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 15.05.1999 (а.с. 5). За час спільного проживання, у сторін, [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.02.2009 (а.с. 6). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою, які вони враховуючи наявність неповнолітньої дитини не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивач не бажає зберегти сім`ю, відповідачка з цього приводу заперечень не заявляла, навпаки, позов визнала, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Стосовно вимоги позивача про залишення дочки [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу проживати разом з відповідачкою, то така задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Частиною 3 статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки, [PERSON] , [INFO] , станом на час розгляду справи вже виповнилось 15 років, тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, в цій частині позову слід відмовити. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивач просив залишити за ним та з відповідачки не стягувати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: partial