Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 26.09.2006 року Виконавчим комітетом Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, актовий запис №09. Від шлюбу мають дітей. Позивач вказує, що шлюб носить формальний характер, спілкування з відповідачем відсутнє, припинили вести спільне господарство та спільне проживання. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам. За таких обставин просить суд задовольнити його вимоги, шлюб розірвати. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2024 року відкрито провадження у справі\~в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд розірвати шлюб, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Заяву відповідача про визнання позову суд не бере до уваги, оскільки вона подана в електронному вигляді та не містить ЕЦП, проте є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, передбаченим ч.11\~ст.128\~ЦПК України та Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.09.2006 року Виконавчим комітетом Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, актовий запис №09, що вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , видане повторно. Сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ). Шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідно до положень статті 51\~Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 3\~Сімейного кодексу\~України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до п. 10Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Як вбачається з позиції позивача у справі зазначеної вільної згоди позивача на перебуванні у шлюбі не має. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80\~ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved