Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з вересня 2015 року по 01 березня 2021 року; - визнати в порядку спадкування за законом [PERSON] , як спадкоємцем IV черги, право власності на: - 34/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,019 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - земельну ділянку площею 0, 0705 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , які за життя належали спадкодавцеві [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] починаючи з вересня 2015 року проживала однією сім`єю з [PERSON] на території смт. Затока м. Білгород-Дністровського (Білгород-Дністровського району) Одеської області, вели спільний побут та сумісне господарство, мали спільний сімейний бюджет. [INFO] в смт. Затока Білгород-Дністровського району померла [PERSON] , [INFO] . За життя померлій належали 34/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 19 лютого 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Вашило Т.С. та зареєстрованого в Реєстрі за № І-630 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27 вересня 2021 року № 276733843; земельна ділянка площею 0, 0705 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 017304 від 30 грудня 1999 року; земельна ділянка площею 0,019 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 024980 від 17 серпня 1998 року. Як зазначає позивач, з вересня 2015 року і по день самої смерті [PERSON] , вона проживала разом з останньою, мали спільний побут, бюджет. Позивач доглядала [PERSON] та за власні кошти організувала її поховання та інші послуги ритуального характеру. Отже, враховуючи факт спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відомості про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину та заявили про намір отримати речове право на спадкове майно, відсутні, дана обставина може бути підтверджена Витягом зі спадкового реєстру. Клопотання, заяви та інші процесуальні дії у суді Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 01 листопада 2021 року від завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В. надійшла інформаційна довідка із спадкового реєстру від 27.10.2021 року № 67017314 про заведення спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . 12 січня 2022 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 13 січня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Кушнір І.В. належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 07 лютого 2022 року від адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 11 лютого 2022 року від приватного нотаріуса надійшла спадкова справа. 30 серпня 2022 року від представника [PERSON] адвоката Каланжова В.І. надійшла заява про залучення доказів. 17 жовтня 2022 року від відповідача Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі та присутності сторони по справі. 04 січня 2023 року від [PERSON] надійшла заява про те, що ним було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у червні 2021 року, але оскільки він не має наміру повертатись до України, та не буде в подальшому проживати на території України, а залишиться проживати на території Автономної Республіки Крим та отримає громадянство Росії, просить позовну заяву про встановлення факту спільного сумісного проживання однією сім`єю та визнання права власності у порядку спадкування за законом по справі № 495/8109/21 задовольнити, справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позовної заяви та постановлення заочного, або іншого судового рішення. 20 березня 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 03 квітня 2023 року від адвоката Каланжова В.І. надійшла заява про припинення повноважень представника. 15 травня 2023 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 01 серпня 2023 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про долучення доказів. 25 вересня 2023 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 25 вересня 2023 року від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. 14 листопада 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 14 листопада 2023 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, згідно з якими відповідно до ч. 5 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. Позивач [PERSON] просить суд дозволити надати додаткові пояснення щодо окремих питань, які стосуються спадкової справи, що наявна в матеріалах справи. Так, [PERSON] , є спадкоємцем за законом до майна померлої ІV черги, оскільки проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , з вересня 2015 року по [INFO] . Водночас, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] може бути спадкоємцем за законом V черги. Відповідно до ч.1 ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем за законом ІV черги, то наступна черга спадкоємців (V), до якої належить [PERSON] , не одержує прав на спадкування. Крім того, спадкова справа на користь [PERSON] не могла бути відкрита за його заявою з огляду на таке. Так, загальновідомим фактом є те, що після завершення у лютому 2014 року Революції Гідності російською федерацією розпочато процес анексії та тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, яка була завершена 18 березня 2014 року, шляхом проведення незаконного референдуму, який не був визнаний ООН, ЄС, ПАРЄ, ОБСЄ, Україною та більшістю інших держав та з того періоду територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою. При заведені спадкової справи на території України [PERSON] надав свідоцтво про смерть своєї дружини, доньки [PERSON] , який був виготовлений на території окупованої території Автономної Республіки Крим незаконно створеним представниками російської федерації окупаційним органом, який іменується як «орган державної реєстрації актів цивільного стану у республіці Крим російської федерації». Водночас, за законодавством України, створені процедури та механізми стосовно державної реєстрації смерті особи на тимчасово окупованих територіях, при цьому відповідний факт компетентними органами України не встановлювався, державна реєстрація смерті не проводилась. Більше того, [PERSON] , приховав від нотаріуса той факт, що після окупації Автономної Республіки Крим 26 березня 2014 року він отримав паспорт громадянина російської федерації (держави-агресора) та оформив на тимчасово окупованій території пенсійні виплати з боку російської федерації. Щодо громадян / юридичних осіб РФ Постановою Кабміну від 03.03.2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» заборонено наступне: виконання, зокрема, у примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань (включаючи надання / отримання послуг, продаж / купівлю товарів, надання / отримання позик, тощо), кредиторами (стягувачами) за якими є вищевказані особи (наприклад, відповідно до вказаної заборони телефонні оператори України припинили обслуговування громадян РФ та українські компанії, учасниками або бенефіціарами яких є громадяни РФ); відчуження, передача в заставу, будь-які інші дії, які повинні або можуть спричинити відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання (а) на користь осіб, пов`язаних з РФ, або на користь РФ або (б) здійснення таких дій особами, пов`язаними з РФ (крім безоплатного відчуження на користь України). Обмежено нотаріальні дії за зверненням громадян / юридичних осіб РФ (у тому числі за зверненням громадян РФ з посвідкою на постійне / тимчасове проживання в Україні), юридичних осіб України, в яких учасники / бенефіціари з РФ (Постанова Кабміну від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»): незавершені нотаріальні дії зупиняються; у разі звернення, нотаріус зобов`язаний відмовити у здійсненні нотаріальної дії. Тобто фактично блокуються всі правочини з відчуження нерухомості громадян РФ; зміна учасників / директорів у юридичних особах України (учасниками / бенефіціарами яких є громадяни / юридичні особи РФ). Позивач просить суд врахувати вищевикладені обставини при вирішення даної цивільної справи. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року підготовче провадження по справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. 25 січня 2024 року від представника позивача адвоката Васильєва П.О. надійшло електронне звернення, за яким він просив здійснити повторний розподіл судової справи між суддями у зв`язку з відсторонення судді [PERSON] 21 лютого 2024 року розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 228 по даній цивільній справі було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 справа була передана судді Анісімовій Н.Д. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року справа була прийнята до провадження судді Анісімової, призначено дату судового засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися, у матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, беручи до уваги неявку усіх учасників справи, суд на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснював. За ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 березня 2021 року, актовий запис № 15 складений Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя майно: - 34/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 19 лютого 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Вашило Т.С. та зареєстрованого в Реєстрі за № І-630 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27 вересня 2021 року № 276733843; - земельна ділянка площею 0, 0705 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 017304 від 30 грудня 1999 року; - земельна ділянка площею 0,019 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 024980 від 17 серпня 1998 року. Як убачається з копії спадкової справи № 14/2021, заведеної приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір Іриною Валентинівною 03 червня 2021 року, після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Проте [PERSON] звернувся до суду із заявою про те, що про те, що ним дійсно було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у червні 2021 року, але оскільки він не має наміру повертатись до України, та не буде в подальшому проживати на території України, а залишиться проживати на території Автономної Республіки Крим та отримає громадянство Росії, просить позовну заяву про встановлення факту спільного сумісного проживання однією сім`єю та визнання права власності у порядку спадкування за законом по справі № 495/8109/21 задовольнити. Крім того, у матеріалах спадкової справи відсутні відомості щодо видачі свідоцтв про право на спадщину на ім`я [PERSON] або інших осіб. Показами [PERSON] встановлено, що він сусід [PERSON] підтверджує факт спільного сумісного проживання громадянки України [PERSON] та громадянки України [PERSON] , з початку 2016 року однією сім?єю. Він багато разів відвідував [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом; разом купували продукти харчування, одяг, ділили між собою для спільних витрат кошти, вели спільне господарство: здійснювали косметичний ремонт жилого приміщення, мали взаємні права та обов`язки, в тому числі за сплату комунальних послуг, разом їздили на відпочинок, приймали гостей, проводили свята та повністю проживали однією сім`єю, про інших членів цієї сім`і йому нічого невідомо. Показами [PERSON] встановлено, що вона неодноразово приходила у гості до [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, разом їздили на відпочинок, приймали гостей, проводили свята та повністю проживали однією сім`єю. Крім вказаного, їй відомо, що [PERSON] витрачала власні кошти на лікування [PERSON] , купувала медичні препарати та здійснювала догляд за нею: готувала їжу, прала речі та виконувала інші роботи по дому, купувала вугілля та дрова за власні кошти, а також [PERSON] сплачувала всі витрати на поховання та поминальні дати. Факт організації поховання та інших ритуальних послуг позивачем підтверджується також заявою про надання ритуальних послуг від 01 березня 2021 року та накладними про оплату поминального обіду. Факт ведення сумісного побуту [PERSON] та [PERSON] підтверджується також копіями платіжок оплачених комунальних послуг позивачем за адресою: [ADDRESS] . Нормативно-правове обґрунтування Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновки суду Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що у судовому засіданні доведений факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті останньої, встановлення якого необхідно позивачу для оформлення спадщини, яка відкрилася після померлої [PERSON] , який встановити іншим шляхом неможливо, при цьому суд враховує, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом четвертої черги, прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку відсутністю підтверджуючих документів, які б підтверджували факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років [PERSON] з [PERSON] , що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved