Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

06 березня 2024 року представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Сава Олег Миколайович через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Світлана Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що після смерті [INFO] [PERSON] , відкрилась спадщина. За заявами позивачів [PERSON] , яка діє за себе та і інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В. заведено спадкову справу № 29/2022. В рамках даної спадкової справи, приватний нотаріус Коваленко С.В. видала позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом, на дві присадибні ділянки, чотири квартири, транспортний засіб та частки у статутному капіталі юридичної особи. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Коваленко С.В. від 28.12.2023 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказані квартири. Дані квартири померлий успадкував після смерті своєї бабусі, однак не зареєстрував право власності на дане майно. Оскільки позивачі не мають можливості у інший спосіб, окрім судового, захистити своє порушене право, тому вони вимушені вернутись до суду із даним позовом, в якому просять: визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/4 частку за кожним на квартири [ADDRESS] ; 2) загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Сава О.М. в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. В подальшому, подав заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що просить не стягувати судовий збір з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що спадкодавець не набув право власності на майно, а тому таке право не набувають і його спадкоємці. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко С.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого на день смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1964 від 28 листопада 2022 року. Позивачі у справі є родичами [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , а саме: дружина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 лютого 2019 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 28; донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 серпня 2019 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 264; син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис № 803; донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 472. 27 грудня 2022 року [PERSON] від свого імені та в якості законного представника від імені малолітньої доньки [PERSON] подала заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко С.В заведена спадкова справа № 29/2022, номер справи у Спадковому реєстрі 70095068. 03 березня 2023 року [PERSON] , [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини після смерті батька №№ 16/02-14, 17/02-14. В рамках спадкової справи № 29/2022, приватний нотаріус Коваленко С.В. видала позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом, на частину належного спадкодавцю майна. 28 грудня 2023 року [PERSON] від свого імені, від імені малолітньої дочки [PERSON] , а також від імені [PERSON] , [PERSON] звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частку в кожному праві власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] . До заяви [PERSON] були додані: договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 01.08.1997 року [PERSON] , державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-7375, продавцями за яким були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а покупцем - [PERSON] ; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 29.08.1996 року [PERSON] , державним нотаріусом Шостої ДДНК за реєстровим № 2-8018, продавцями за яким були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а покупцем - [PERSON] ; технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 18.09.2023 року; технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 18.09.2023 року. Дані документи були подані позивачами та досліджені судом в ході розгляду справи по суті. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Світлани Володимирівни 28 грудня 2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частку в праві власності кожному із спадкоємців на кожну зі спірних квартир, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на належне йому майно. У даній постанові приватним нотаріусом також зазначено, що в матеріалах спадкової справи № 29/2022 зберігається копія спадкової справи № 380/2002 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , заведена Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 23.05.2002 року. В даній спадковій справі наявний заповіт, посвідчений 10.10.2001 року державним нотаріусом Шостої ДДНК Драпатою О.М за реєстровим № 3-6497, яким [PERSON] заповіла квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та інше майно онуку [PERSON] , а також заява [PERSON] № 480 від 23.05.2002 року, якою він прийняв все майно, що залишилось після смерті баби за заповітом. Проте свідоцтва про право на спадщину на дані квартири [PERSON] не видавались, жодні документ (правовстановлюючі, технічні документи, тощо) на ці квартири в матеріалах справи відсутні. Також зазначено, що в оригіналах поданих нотаріусу копіях договорів купівлі-продажу відповідні реєстраційні записи бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності за [PERSON] та відсутній факт реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР № 4132 від 26.04.2023 року та відсутній факт реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР № 4101 від 26.04.2023 року. Судом також досліджено належним чином завірену копію спадкової справи № 29/2022, заведеної щодо майна померлого [PERSON] . Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦК України)\~и спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України). Частиною 1 ст.1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). За життя, [PERSON] , [INFO] , заповітів не складав, єдиними спадкоємцями оспорюваного майна є позивачі, які у відповідності до вимог ст.ст. 1268,1269 ЦК України, вважаються такими, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, подали нотаріусу відповідні заяви. Наведене також підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Коваленко С.В. № 109/02-14 від 19.06.2023 року. Відповідно до ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.ст. 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Як встановлено судом, на виконання вимог чинного законодавства, позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, однак, у вчинені такої нотаріальної дії нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. (ч.ч. 1,2 ст. 328 ЦК України). Статтею 41\~Конституції України\~визначено,\~що кожен\~має право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Виходячи з аналізу статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, на даний час продовжує існувати, зазначена нотаріусом, причина відмови позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме відсутність у останніх правовстановлюючих документів на спадкове майно квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Однак, відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно обґрунтується тим, що спадкодавець [PERSON] отримав його у спадок від своєї бабусі [PERSON] , якими за життя, нею не було оформлено своїх прав, шляхом держаної реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку. Наведені обставини вказують на відсутність у позивачів умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, у відповідності до вимог ст. 1297,1298 ЦК України. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст.\~392\~ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон чи договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 2 ст.16\~ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, ефективним способом захисту порушених прав позивачів є визнання за ними права власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , кожному окремо по 1/4 частці кожної з квартир. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Світлана Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~133\~ПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем за подання позовної заяви були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі у розмірі 15140,00 гривень. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, на час розгляду справи сторонами не надано. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. Представник позивачів просив не покладати судові витрати на відповідача, на підставі чого суд вважає можливим, в порядку ст.141 ЦПК України, покласти судові витрати з оплати судового збору на позивачів.

Outcome: approved