Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.11.2022. Шлюб реєструвався Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом №326. Від спільного життя дітей не мають. Позивач заначив, що протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на життя та сім`ю. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, обов`язки та інтереси. Вважає, що родина розпалася остаточно і поновити її неможливо. Просить шлюб з відповідачем розірвати. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до початку судового розгляду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт реєстрації шлюбу між сторонами [PERSON] та [PERSON] , 29 листопада 2004 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом №326, підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно з ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та відсутністю неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 605,60 грн., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved