Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Перший заступник керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області звернувся в суд з означеним позовом. Мотивує тим, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом №205 від 22.02.2018, №1310 та №1312 від 02.08.2018 набула право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що складається із земельної ділянки площею 0,4311 га, земельної ділянки площею 0,1978 га та земельної ділянки площею 1,4704 га, розташованих на території Андріївської сільської ради Буського району (зараз Красненська ТГ Золочівського району) для ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В подальшому, на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом №205 від 22.02.2018, №1310 та №1312 від 02.08.2018 [PERSON] набула 03.08.2018 у приватну власність земельну ділянку площею 1,4704 га кадастровий номер 4620680400:10:000:0022, набула 03.08.2018 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1978 га кадастровий номер 4620680400:08:000:0151, набула 22.02.2018 у приватну власність земельну ділянку площею 0,4311 га кадастровий номер 4620680400:20:009:0047, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна 1613652046206, 1613640046206,1296020446206. На даний час спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 4620680400:10:000:0022 площею 1,4704 га та 4620680400:08:000:0151 площею 0,1978 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва перебувають в оренді ПП «Західний Буг». Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з моменту державної реєстрації 22.02.2018 та 03.08.2018 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була судом належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, оголошенням про виклик на офіційному сайті суду. Клопотання про розгляд справи у її відсутності, відзив на позов, не подала. Представник третьої особи [PERSON] , який брав участь у справі в режимі відеоконференцзв`язку, позовні вимоги підтримав, щодо вирішення справи, поклався на думку суду. Вислухавши думку представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги\~є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом №205 від 22.02.2018, №1310 та №1312 від 02.08.2018 набула право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що складається із земельної ділянки площею 0,4311 га, земельної ділянки площею 0,1978 га та земельної ділянки площею 1,4704 га, розташованих на території Андріївської сільської ради Буського району (зараз Красненська ТГ Золочівського району) для ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі рішення сесії Андріївської сільської ради № 192 від 21.06.2017 [PERSON] у 2017 році було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,4311 га за адресою с. Петричі Буського району Львівської області. Згідно даних Національної кадастрової системи, в порядку обміну речового права на нерухоме майно (зареєстровано 02.08.2018) у [PERSON] перебуває в приватній власності земельна ділянка з кадастровим номером 4620680400:20:009:0047 площею 0,4311 га, переоформлена із [PERSON] . Також, в порядку обміну речового права на нерухоме майно (зареєстровано 02.08.2018) у [PERSON] перебувають в приватній власності земельні ділянки з кадастровими номерами 4620680400:10:000:0022 площею 1,4704 га та 4620680400:08:000:0151 площею 0,1978 га переоформлено з [PERSON] на зазначені земельні ділянки. Державний акт на право приватної власності на землю не видавався, технічна документація не виготовлялася. В подальшому, на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом №205 від 22.02.2018, №1310 та №1312 від 02.08.2018 [PERSON] набула 03.08.2018 у приватну власність земельну ділянку площею 1,4704 га кадастровий номер 4620680400:10:000:0022, набула 03.08.2018 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1978 га кадастровий номер 4620680400:08:000:0151, набула 22.02.2018 у приватну власність земельну ділянку площею 0,4311 га кадастровий номер 4620680400:20:009:0047, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна 1613652046206, 1613640046206,1296020446206. На даний час земельні ділянки з кадастровими номерами 4620680400:10:000:0022 площею 1,4704 га та 4620680400:08:000:0151 площею 0,1978 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва перебувають в оренді ПП «Західний Буг». Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини 2 статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з моменту державної\~реєстрації 22.02.2018\~року та\~03.08.2018\~року по\~даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила визначену ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України, передавши в оренду сільськогосподарському підприємству та, отримуючи дохід на території України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). В суді позивачем доведено факт порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, як [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Outcome: approved