Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання як непрацездатної дружини. У позові просила стягнути з її чоловіка [PERSON] кошти (аліменти) на її утримання в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до її смерті. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 20.07.1985 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З 01.04.2021 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. При цьому позивач зазначає, що вона постійно потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє і потребує лікування, а єдиним джерелом доходу є пенсія у зв`язку з інвалідністю у розмірі 2520,00 грн., отже її становище є вкрай нужденним, в той час яквідповідач працює та має стабільний заробіток, може надавати дружині утримання. Ухвалою суду від 30.05.2023 року позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.06.2024 року від відповідача надійшов відзив, у якому він вказує, що вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими частково та погоджується на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/18 частини його доходів. Вказує, що при визначенні розміру аліментів слід врахувати, що він сам є пенсіонером за віком, має 61 рік і таким чином також відноситься до категорії непрацездатних осіб, хворіє і також несе витрати на лікування. В той час як позивачці ліки надаються державою безкоштовно, при цьому відповідач приймає участь у витратах пов`язаних із її обстеженням та лікуванням. Крім того він має кредитні зобов`язання за договором №014/0070/82/91890069 від 19.11.2019 року і щомісячно зобов`язаний сплачувати на погашення кредиту 2685,02 грн. Також слід врахувати, що сторони проживають в одному будинку, який належить відповідачу, ведуть спільне господарство, однак комунальні послуги сплачує тільки він. Крім того слід урахувати можливість позивачки отримувати утримання від трьох повнолітніх доньок, оскільки покладення тягаря її утримання тільки на відповідача є для нього непомірним. Крім того, розмір пенсії позивача у 2023 році складав 2520 грн., що вище розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за цей період. Відомостей про розмір пенсії за 2024 рік позивач не надала. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначив, що готовий сплачувати аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/18 частини своїх доходів, а в подальшому, коли погасить кредит, зможе платити їй аліменти в розмірі 1/12 частини своїх доходів. Позицію свою обґрунтував аналогічно викладеному у відзиві на позовну заяву. Згідност.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.1991 року. [PERSON] є інвалідом третьої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 31.03.2022 року та довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 01.04.2021 року. Інвалідність встановлена у зв`язку із загальним захворюванням. Як убачається із довідки КНП «Арбузинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.09.2023 року [PERSON] страждає на ряд захворювань. Згідно даних відповідних виписок із медичних карт стаціонарного хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Арбузинська центральна лікарня» в період з 30.11.2022 по 09.12.22 року, з 24.01.2023 по 02.02.2023 року, з 10.02.2023 по 17.02.2023 року, з 13.03.2023 по 20.03.2023 року. Розмір пенсії по інвалідності [PERSON] згідно довідки №3777\~6678\~0656\~9716 за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року складав 2520,00 грн. на місяць. Відповідно до частин 1-3 ст.\~75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи. У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 759/6629/19 наведено правовий висновок, згідно якого, чинне законодавство у частині другійстатті 75\~СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1)\~його непрацездатність; 2)\~потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати. В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалась на те, що за станом здоров`я не має можливості працювати, а отже її майновий стан є скрутним. Згідностатті 7 Закону України «Про Державний бюджет Україна на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: осіб, які втратили працездатність - 2 361 гривня. Відповідно до частини четвертої статті 75 СК України, одиніз подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У даному випадку можна вести мову про кореляцію нужденності із розміром прожиткового мінімуму, яка неодноразово критикувалась в доктрині сімейного права з огляду на саме визначення прожиткового мінімуму, наведене у\~статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року. Тобто цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати. Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини. Отже, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсістатті 75 СК України. В розумінні положень частини четвертої\~статті 75 СК України один\~із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що з цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій\~статті 75 СК України, так і в низці інших приписів СК України. Таким чином, зміст частини четвертої статті 75\~СК України слід тлумачити системно, враховуючи встановлений іншими статтями СК України обов`язок подружжя утримувати інше подружжя й міжнародні стандарти правового захисту осіб з інвалідністю, яким у даній справі є подружжя, яке потребує матеріальної допомоги. Отже, призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його. Таким чином, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №759/6629/19, суд вважає, що отримання [PERSON] пенсії в розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, не можна вважати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на утримання непрацездатної дружини слід враховувати як потребу у матеріальній допомозі, так і здатність другого з подружжя надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно довідки №9335\~9934\~7114\~7312 [PERSON] за період з грудня 2023 року по травень 2024 року отримав пенсію в загальній сумі 40718,58 грн. (3 місяці по 6736,43 грн. та 3 місяці по 6836,43 грн.) Крім того, [PERSON] працює та отримав згідно довідки ФГ «Віра» №11 від 31.05.2024 року заробітну плату за період з грудня 2023 року по травень 2024 року в загальній сумі 82968,52 грн. З викладеного слідує, що хоча [PERSON] і є пенсіонером за віком, проте працює і за своїм матеріальним станом здатен надавати матеріальну допомогу дружині. Однак, при визначені розміру аліментів, які можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача слід врахувати, що відповідач [PERSON] за своїм станом здоров`я також має потребу у лікуванні та має ряд захворювань, що підтверджено копією акта досліджень стану здоров`я №389 від 17.10.2017 року, копією довідки ЛКК №392 від 07.06.2024 року, результатами дослідження (комп`ютерної томографії) від 17.07.2014 року. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , у якому проживає також і позивачка, однак тягар утримання будинку несе тільки відповідач, оскільки самостійно сплачує комунальні послуги, про що надано копії відповідних квитанцій та що не заперечувалось в судовому засіданні позивачем. Також відповідач має кредитні зобов`язання за договором №014/0070/82/91890069 від 19.11.2019 року з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 71428,57 грн. терміном на 66 місяців зі сплатою щомісячного платежу 2685,02 грн. Урахувавши дані обставини у їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, стягнувши з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 28.05.2024 року, на час її інвалідності. Що стосується аргументів відповідача про можливість утримання позивачки повнолітніми дітьми, то жодна із сторін, як позивач так і відповідач, будучи вільними у обстоюванні своїх позицій, не надали суду відомостей щодо наявності таких дітей, а також щодо їх можливості надавати матері утримання. Згідно\~ст.\~430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial