Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

29.05.2024 з Червоноградського міського суду Львівської області до Кам`янка-Бузького районного суду, за підсудністю надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати його шлюб укладений із відповідачкою, та який зареєстрований 04.03.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 15. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2006 він зареєстрував шлюб з відповідачкою, в якому в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, вони припинили шлюбні відносини, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою суду від 30.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. З урахуванням заяви сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 04.03.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 15, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.03.2006. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.5). [INFO] в подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2007 (а.с.18), а [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.2013 (а.с.17). Позивач [PERSON] вказуючи, що спільне життя і збереження його шлюбу з відповідачкою є неможливим і суперечить його інтересам, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2006. В шлюбі в них народилось двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми. Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема відсутність взаємопорозуміння між ними, відсутність в подружжя бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави ввжати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище [PERSON] . Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved