Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення у загальному розмірі 14 640 грн.75 коп. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 04.07.2014 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , який успадкували відповідачі - брати [PERSON] . У відповідності до умов вказаного договору [PERSON] , діючи на підставі довіреності від 24.12.2013 від імені [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний був оформити їхні спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєструвати право власності, підготувати усі документи, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу будинку, погасити заборгованість по комунальним послугам, зняти усіх зареєстрованих осіб з обліку та 25.12.2014 не пізніше ніж 18 годин 00 хвилин у приватного нотаріуса Кошель Т.В. укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, та отримав грошові кошти від позивача, у якості завдатку за продаж будинку у розмірі 8000 (вісім тисяч доларів СІЛА). Згідно з розділом 4 договору від 04.07.2014 у разі невиконання зобов`язань узятих на себе продавцем він сплачує покупцю суму завдатку у розмірі 8 тисяч доларів США та неустойку у розмірі вісім тисяч доларів США. Вказані грошові кошти відповідач [PERSON] отримав від позивача, вони, за його поясненнями, необхідні були для оформлення правовстановлюючих документів на спірний будинок. Частину грошей [PERSON] також передав відповідачам [PERSON] . Однак, протягом тривалого часу свої зобов`язання продавці та їхній представник не виконали, ухилялися від укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, грошові кошти повернути позивачу відмовлялися. Позивачу стало відомо, що відповідачі на протязі двох років не оформили належних документів про право власності на спірний житловий будинок, отримані від неї грошові кошти витратили на власні потреби, тож вона звернулася за захистом до правоохоронних органів. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження № 12016220460002201 від 21.07.2016 за ч. 2 ст. 190 КК України. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2021, яка набрала законної сили 13.04.2021 після апеляційного перегляду, кримінальне провадження № 12016220460002201 від 21.07.2016 за ч. 2 ст. 190 КК України було закрито за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишений без розгляду. Отже неправомірними діями відповідачів завдано значну матеріальну шкоду позивачу, яка становить 16 тисяч доларів США, що станом на 25.12.2021 з урахуванням курсу НБУ становить 436320,00 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилтся, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляли, відзив на позовну заяву не надходив,\~а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13\~ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~\~\~\~Згідно ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. \~\~\~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. \~\~Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. \~\~Статтями 78, 81\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході\~судового розгляду\~встановлено,\~що 04.07.2014 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , який успадкували відповідачі - [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до умов вказаного договору [PERSON] , діючи на підставі довіреності від 24.12.2013 від імені [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний був оформити їхні спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєструвати право власності, підготувати усі документи, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу будинку, погасити заборгованість по комунальним послугам, зняти усіх зареєстрованих осіб з обліку та 25.12.2014 не пізніше ніж 18 годин 00 хвилин у приватного нотаріуса Кошель Т.В. укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, та отримав грошові кошти від позивача, у якості завдатку за продаж будинку у розмірі 8000 (вісім тисяч доларів СІЛА). Згідно з розділом 4 договору від 04.07.2014 у разі невиконання зобов`язань узятих на себе продавцем він сплачує покупцю суму завдатку у розмірі 8 тисяч доларів США та неустойку у розмірі вісім тисяч доларів США. Вказані грошові кошти відповідач [PERSON] отримав від позивача, вони, за його поясненнями, необхідні були для оформлення правовстановлюючих документів на спірний будинок. Частину грошей [PERSON] також передав відповідачам [PERSON] , [PERSON] . Однак, на протязі тривалого часу свої зобов`язання продавці та їхній представник не виконали, ухилялися від укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, грошові кошти повернути позивачу відмовлялися. Позивачу стало відомо, що відповідачі на протязі двох років не оформили належних документів про право власності на спірний житловий будинок, отримані від неї грошові кошти витратили на власні потреби, тож вона звернулася за захистом до правоохоронних органів. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження № 12016220460002201 від 21.07.2016 за ч. 2 ст. 190 КК України. Зазначені обставини встановлені матеріалами кримінального провадження № 12016220460002201 від 21.07.2016 за ч. 2 ст. 190 КК України Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2021, яка набрала законної сили 13.04.2021 після апеляційного перегляду, кримінальне провадження № 12016220460002201 від 21.07.2016 за ч. 2 ст. 190 КК України було закрито за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишений без розгляду. Згідно з вимогами ч. 6\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.7\~ст.128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. \~\~\~\~\~\~ Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та\~абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст.1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Передбачені\~ст.1166 ЦК України\~підстави відповідальності особи за завдану майнову шкоду застосовуються в разі наявності між сторонами спору в деліктних зобов`язаннях. Юридичною підставою деліктної відповідальності є склад цивільного правопорушення. Його складовими елементами є: протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина заподіювача шкоди(умисел чи необережність). Ст. 1192 ЦК України\~передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір заподіяної [PERSON] протиправними діями відповідача матеріальної шкоди становить 436320,00 грн. (чотириста триста тридцять шість тисяч триста двадцять гривень), у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню з відповідачів в солідарному порядку. \~Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», однак сплатила судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в долевому порядку на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн., сплачений нею за подання заяви про забезпечення позову, а також на користь держави у розмірі 1% від ціни позову за подання заяви майнового характеру, що становить 4363 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved