Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2023 року шлюб, укладений 18.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало систематичне зловживання дружиною спиртними напоями, невиконання нею своїх материнських обов`язків по вихованню та піклуванню за неповнолітніми дітьми. Тому, ще до розірвання шлюбу, на початку 2023 року, позивач залишив місце спільного проживання з відповідачем, де остання залишилась проживати по даний час. В свою чергу, він має іншу жінку, з якою має двох спільних дітей, та забрав з собою своїх неповнолітніх дітей, так як умови проживання з відповідачем для дітей були нестерпні та становили загрозу для їх життя та здоров`я. Натомість, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивач змушений звернутись до суду за примусовим стягненням з неї аліментів на утримання дітей, оскільки обов`язки по утриманню дітей у батьків рівні. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, не намагається працевлаштуватись, перебивається тимчасовими заробітками за кордоном, позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи вказаними обставинами позовні вимоги, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.11.2007 року виконавчим комітетом Тоболівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 15, було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають дві неповнолітні дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Неповнолітні діти\~проживають з\~позивачем та\~перебувають на\~його утриманні,\~щоне спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Як стверджується позивачем, відповідач [PERSON] є працездатною, має певні доходи, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач не подала суду доказів того, що вона не має ніяких доходів. Таким чином, вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 35 років, не подала доказів існування обставин, які істотно обмежують її працездатність, доказів перебування на її утриманні інших осіб, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про її спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому\~ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Суд визначає розмір аліментів в сумі 1800 грн. щомісячно на кожну дитину, та вважає, що такий розмір аліментів буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Позивач не довів, що відповідач може сплачувати аліменти у запропонованому ним розмірі, що значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 15.05.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial