Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.04.2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Степівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтувала тим,\~що [INFO] померла [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки, загальною площею 4, 53 га, з кадастровим номером: 4821780600:02:000:0076 та кадастровим номером 4821780600:02:000:0133, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] за життя заповіту не склала, а тому право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу одержали її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На час смерті матері всі троє спадкоємців проживали разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . 08 серпня 2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на спадкове майно. На початку літа 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О. Ф. з питанням про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку у ній та надала відповідні документи, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та факт прийняття спадщини. Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомила, що 08 серпня 2018 року свідоцтва про право на спадщину за законом видані на все майно іншим спадкоємцям. У зв`язку з цим, 20 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом. 18 листопада 2019 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було ухвалено судове рішення у цивільній справ № 472/1149/19, яким її позов було задоволено повністю. 08 вересня 2020 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Веселинівської селищної ради право власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки з кадастровим номером: 4821780600:02:000:0076 та кадастровим номером 4821780600:02:000:0133 було припинено, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості. На початку січня 2024 року Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно земельні ділянки в рівних частках по 1/3 частці кожному. Разом з тим, здійснюючи перевірку земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастру нотаріусом було виявлено, що після вчинення реєстраційних дій реєстратором речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості про власника земельних ділянок, в тому числі й спадкодавця (попереднього власника) було припинено повністю, відповідно вказані відомості було у порядку взаємо обміну між реєстрами було підтягнуто й до Державного земельного кадастру. Тобто з Державних реєстрів неможливо встановити, що спадкові земельні ділянки були належні спадкодавцеві. За такого 15.02.2024 р. нотаріус видав спадкоємцям постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих. № 35/02-31. Зважаючи на\~те,\~що Позивачі\~позбавлені можливості\~оформити право\~власності на\~спадкове майно\~ земельні\~ділянки,\~останні вимушені\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~прав та\~просять суд\~ визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~21\~травня 2024\~року Ухвалою\~суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в тому ж обсязі та з тих же підстав, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак забезпечила участь в судовому засіданні свого представника [PERSON] . Представник відповідача\~Степівської сільської\~ради Миколаївського\~району в\~судове засідання\~надав заяву\~про розгляд\~справи без\~участі представника\~ сільської\~ради,\~проти задоволення\~позову не\~заперечують. Суд, заслухавши позивачів, представника позивачів, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в селі Новокатеринівка померла [PERSON] , 1958 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 02.02.2018 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки, загальною площею 4, 53 га, з кадастровим номером: 4821780600:02:000:0076 та кадастровим номером 4821780600:02:000:0133, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Катеринівської сільської ради Миколаївського (колишнього Веселинівського) району Миколаївської області, належні спадкодавиці на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 074054, виданого 4 березня 2005 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501000586. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] за життя заповіту не склала, а тому право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу одержали її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 29.07.2019 року за вих. № 454/04-05, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 72/2018 року, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що 08.08.2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Панасенко О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,0186 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 464. Крім того, 08.08.2018 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,5125 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 465. 08.08.2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Копчак С.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,0186 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 466. Крім того, 08.08.2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Копчак С.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,5125 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 467. Видача нотаріусом свідоцтв про право на спадщину є таким порушенням, що пов`язане із позбавленням третього спадкоємця володіння спадковим майном, оскільки факт видачі свідоцтва про право на спадщину (на все спадкове майно) та реєстрація права власності на спадкове майно за двома спадкоємцями створило ситуацію, за якої третій із спадкоємців був позбавлений права на спадщину в цілому та не міг оформити своє право зокрема. У зв`язку з цим, [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та 18 листопада 2019 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було ухвалено судове рішення у цивільній справі № 472/1149/19, яким суд позовні вимоги [PERSON] задовольнив повністю. 08 вересня 2020 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Веселинівської селищної ради, [PERSON] , право власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки з кадастровим номером: 4821780600:02:000:0076 та кадастровим номером 4821780600:02:000:0133 було припинено, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223817303 від 14.09.2020 р.; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223794219 від 14.09.2020 р.; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223796597 від 14.09.2020 р.; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223816258 від 14.09.2020 р., Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно земельні ділянки в рівних частках по 1/3 частці кожному. 15.02.2024 р. нотаріус видав спадкоємцям постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих. № 35/02-31, оскільки, здійснюючи перевірку земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастру нотаріусом було виявлено, що після вчинення реєстраційних дій реєстратором речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості про власника земельних ділянок, в тому числі й спадкодавця (попереднього власника) було припинено повністю, відповідно вказані відомості було у порядку взаємо обміну між реєстрами було підтягнуто й до Державного земельного кадастру. Тобто з Державних реєстрів неможливо встановити, що спадкові земельні ділянки були належні спадкодавцеві. Відповідно до розд. ІІ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (пункт 4.14.). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, (пункт 4.16.). Якщо до\~складу спадкового\~майна входить\~нерухоме майно,\~нотаріус отримує\~інформацію з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно шляхом\~безпосереднього доступу\~до нього.\~За відсутності\~у спадкоємця\~необхідних для\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~документів нотаріус\~роз`яснює йому\~процедуру вирішення\~зазначеного питання\~в судовому\~порядку,\~(пункт\~4.19.). Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (пункт 4.21.). Як вже зазначалося вище, до складу спадкового майна входить нерухоме майно, а саме земельні ділянки, відомості про власника, у тому числі спадкодавця, яких відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373128213 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373128327. З Витягів Державного земельного кадастру вбачається НВ-9936120242024 від 06.04.2024 року та НВ-9923800482024 від 07.02.2024 року, у розділі «Власник (користувач)» інформація про власника також відсутня. За відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про власника земельної ділянки, нотаріус позбавлений можливості вчинити нотаріальну дію. Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі Порядку) затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку. В пункті 113 Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Отже, після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і вносить зміни до Поземельної книги. На підставі вищевикладеного, нотаріус позбавлений можливості вчинити нотаріальну дію видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю в Державному земельному кадастрі відомостей про власника, натомість державний кадастровий реєстратор позбавлений можливості внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру до поки не буде зареєстровано право власності на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав. Не зважаючи на це, доказом того, що спадкові земельні ділянки, належали саме спадкодавцеві [PERSON] є державний акт на власності на земельну ділянку, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,53 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в межах Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Згідно з планом меж земельної ділянки, [PERSON] належить дві земельні ділянки. Ділянка № 1 площею 2,02 га з кадастровим номером: 4821780600:02:000:0133. Ділянка № 2 площею 2,51 га з кадастровим номером: 4821780600:02:000:0076. Окрім того, з свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими приватним нотаріусом Болгарчук О.Ф. та в подальшому визнаними частково недійсними рішенням суду, вбачається, що спадкові земельні ділянки дійсно належали саме спадкодавиці [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч. 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). З аналізу вказаних норм права вбачається, що в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, (ст. ст. 316, 317 ЦК України) Особа може розпоряджатися майно виключно, у разі наявності у нього зареєстрованого права власності. У іншому разі, особа може лише володіти та користуватися належним їй майном. Ч. 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися позивачі, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності,\~з врахуванням\~засад розумності\~і справедливості,\~суд дійшов\~до переконання,\~що єдиним ефективним та правомірним способом захисту прав позивачів на спадкове майно є визнання за Позивачами права власності на нього в рівних частках, тобто по 1/3 частці. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved