Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації у м. Києві, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що син позивачки - [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . У період їхнього шлюбу народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , який є онуком позивачки. На початку березня 2022 року у зв`язку із вторгнення російської федерації до України - [PERSON] разом із малолітньою дитиною виїхала до Республіки Польща. З вересня 2022 року спілкування з онуком ускладнилося, а з листопада 2022 року повністю припинилося. [PERSON] заблокувала позивачку в усіх мобільних додатках, не відповідає на телефонні дзвінки, повністю ігнорує прохання позивачки дозволити спілкування з онуком - [PERSON] . [PERSON] наголосила, що любить свого онука, хоче з ним спілкуватись та має змогу щомісяця приїздити до Республіки Польща для зустрічей з онуком. З урахуванням викладеного просила визначити порядок участі [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] за наступним графіком: у перехідний період (до припинення чи скасування воєнного стану або до моменту повернення [PERSON] до м. Києва): -кожні останні вихідні кожного місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. суботи та неділі (за варшавським часом) в дворі будинку за адресою: [ADDRESS] , в присутності матері [PERSON] ; -через відеозв`язок (Viber) щосуботи у проміжок часу з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. (за варшавським часом). після закінчення перехідного періоду: -кожну останню суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв до 20 год. 00 хв. за місцем проживання матері [PERSON] без присутності матері [PERSON] забирає [PERSON] о 10 год 00 хв суботи за адресою: [ADDRESS] та привозить [PERSON] в суботу о 20 год. 00 хв за адресою: [ADDRESS] ; -через відеозв`язок (Viber) щосуботи у проміжок часу з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв; Ухвалою судді від 10 листопада 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. У лютому 2024 року представник [PERSON] - адвокат Левківський Б. К. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка докладає всі можливі зусилля для догляду, гідного забезпеченням дитини, а позивачка штучно створює умови для навантаження відповідачки, покладання на відповідачку додаткового тягаря у вигляді надання позивачці можливості систематичного побачення з дитиною, яка вимушено проживає з матір`ю в іншій країні, за графіком, зручним для позивачки за відсутності по суті спору з цього питання. Також зазначено, що представник позивачки - [PERSON] , є її колишнім чоловіком, після їх розлучення почав звертатись до ряду Уповноважених в Україні органів з безпідставними скаргами на відповідача та, отримавши роз`яснення, що розгляд заяв її колишнього чоловіка наразі неможливий, змусив свою матір звернутися до суду з даною безпідставною позовною заявою, що на думку відповідачки, є зловживанням правом. Крім того, зазначає, що при вирішенні цієї справи суд зобов`язаний забезпечити дитині право висловити свою думку з приводу вирішення цього спору, з`ясувати чи бажає сама дитина спілкуватися з бабою і в порядку запропонованому позивакою. У березні 2023 року представником [PERSON] - адвокатом [PERSON] було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачка в своєму відзиві не наводить жодних заперечень щодо вимог, заявлених позивачкою у позовній заяві. Зазначає, що відзив зводиться до того, що сторона відповідача описує правовідносини між відповідачкою та її колишнім чоловіком, які не стосуються позивачки - [PERSON] . Таким чином, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - Левківського Б. К. про зупинення провадження у справі. У квітні 2024 року представник [PERSON] - адвокат Левківський Б. К. подав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує на те, що у представника позивачки - адвоката [PERSON] виникає конфлікт інтересів зі своїм довірителем, оскільки [PERSON] також є позивачем з таким самим предметом відносно тієї ж дитини, а відповідно намагатиметься збільшити свій час спілкування за рахунок часу спілкування з онуком баби. У квітні 2024 року надійшов Висновок Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способів участі [PERSON] у спілкуванні з малолітнім онуком - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року закінчено підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 30 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо допиту свідків. Протокольною ухвалою суду від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про повернення справи до підготовчого засідання. Окрім того, клопотання сторони відповідача про залучення третьої особи та витребування доказів у відповідності до вимог частини другої статті 222 ЦПК України залишено без розгляду. Представник позивачки в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідачки заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток, у судове засідання представники третьої особи не з`явились. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд установив, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано повторно 02 березня 1999 року. З 30 серпня 2014 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року у справі № 757/3060/23-ц шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. У період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Станом на час розгляду справи відповідачка разом із малолітнім сином проживає в Республіка Польща. Позивачка вказує, що на даний час [PERSON] свідомо перешкоджає їй у спілкуванні з онуком і не надає жодної інформації щодо онука, умови його проживання та потреби. Відповідно до висновків Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 106-629 від 17 січня 2024 року було визначено порядок участі [PERSON] у спілкування та вихованні малолітнього онука [PERSON] , таким чином: в разі перебування матері та дитини поза межами України: кожні останні суботу та неділю щомісяця з 15:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; кожну другу і четверту суботу щомісяця з 13:00 до 14:00 год. шляхом відеозв`язку. в разі перебування матері та дитини на території України: кожну останню суботу щомісяця з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання [PERSON] без присутності матері дитини - [PERSON] . Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечення на позов, суд приймає до уваги те, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). Згідно зі статтею 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда та виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших право дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а батьки не мають права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В ході розгляду справи було встановлено, що висновком Печерської районної в м. Києві державної адміністрації бабі було визначено способи її участі у вихованні та спілкуванні з онуком. Суд частково погоджується з такими висновками Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо порядку спілкування баби з онуком, позивачка вимушена звертатись до суду із позовом про встановлення їй графіку участі у вихованні та спілкуванні з онуком, а тому доводи позивачки про те, що відповідачкою їй чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні онука є обґрунтованими та доведеними. При визначенні способу участі баби у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, його особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб спілкування з малолітнім онуком, що не суперечить інтересам дитини та з урахуванням її бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право баби на участь у вихованні онуків. Вимоги позивачки про її участь у вихованні та спілкуванні з онуком суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний нею спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Крім того, в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачки з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивачки із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і баби, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Установивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою та онуком, надаючи оцінку запропонованому позивачкою графіку, а також проаналізувавши наданий третьою особою висновок, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку дитини, її інтересів, відсутності протиправних дій баби стосовно онука, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, - вірним буде визначити порядок участі баби у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком, дотримуючись режиму навчання, харчування, розвитку, відпочинку та стану його здоров`я, зокрема на період перебування дитини за кордоном: забезпечити можливість зустрічей та спільного проводження часу [PERSON] із [PERSON] , за попереднім погодженням дати та часу з матір`ю дитини та її присутністю; безперешкодного необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного та електронного засобів зв`язку, якими користується дитина, з урахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини. Суд відмовляє позивачці у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та виховання дитини, оскільки вважає, що вирішення вказаного питання до закінчення воєнного стану в Україні та/або до повернення дитини в Україну - є передчасним. Так, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачка [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] фактично проживають за кордоном, тому на думку суду питання щодо участі баби у вихованні дитини, можливо вирішувати лише після закінчення воєнного стану в Україні та/або повернення дитини в Україну, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб. Разом із тим, судом відзначається, що позивачка не позбавлена права в майбутньому звернутися до суду для встановлення судом способу участі у вихованні дитини. Ураховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування баби із онуками та участь у їх вихованні, бажання позивачки брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, взявши до уваги наявний висновок про встановлення способів участі баби у вихованні дитини, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку спілкування позивачки з онуком, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини, ураховуючи її бажання на спілкування, у зв`язку із чим вимоги підлягають частковому задоволенню. У порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме суму в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial