Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

12 червня 2024 року на адресу суду надійшла позовна заява про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , про що Сахнівською сільською радою Летичівського району Хмельницької області складено відповідний актовий запис за №05 від 25.10.2009 року. До дня смерті [PERSON] проживала по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна увійшов будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що за життя [PERSON] заповіту не залишала. В силу статей 1223, 1261 Цивільного кодексу України, він є спадкоємцем майна померлого як спадкоємець першої черги, оскільки є її сином. Окрім нього, у [PERSON] є дочка: [PERSON] та син: [PERSON] , проте спадщину вони не приймали, приймати не будуть, на спадкове майно не претендують та не заперечують щодо оформлення спадкового майна. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після [PERSON] не має, оскільки чоловік спадкодавиці, [PERSON] помер [INFO] . З метою оформлення житлового будинку по [ADDRESS] як спадкового майна після смерті [PERSON] він звернувся до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] проте, у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення зазначеного майна відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ. Тому рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку. У зв`язку з тим, що нотаріус відмовила йому в оформленні спадкового майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] після [PERSON] , через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, він змушений звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав, оскільки не можу скористатись своїми правами як спадкоємця щодо володіння, користування та розпорядження цим майном, гарантованих Конституцією України. 13 червня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності у підготовчому судовому засіданні без застосування звукозапису. 28 червня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Стецькова-Бондар\~Л.\~Ф. подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у поданих письмових заявах від 28 червня 2024 року просить справу розглядати у їхню відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення, на спадкове майно не претендують та не заперечують щодо оформлення спадкового майна позивачем. Справу розглянуто в порядку\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звертатися до суду за захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Відповідно зі\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим, звернутися до суду щодо захисту своїх порушених Кодексом, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зі змісту заяв відповідачів вбачається, що позовні вимоги повністю визнають. Інших спадкоємців немає. Судом не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про прийняття визнання позову і задоволення вимог, та визнати за [PERSON] , право власності на житловий будинок (літ.А-1), загальною площею 62.7 кв.м; житловою 31,9 кв.м; допоміжною площею 30.8 кв.м., вбиральню «Б», площею основи (забудови) 1,4 кв.м, сарай (В), площею основи (забудови) 45.3 кв.м, погріб (в/п), площею основи (забудови) 14,2 кв.м, сарай (в), площею основи (забудови) 7.5 кв.м, сарай (Г), площею основи (забудови) 10.1 кв.м, сарай (Д), площею основи (забудови) 11,9 кв.м, гараж (Е), площею основи (забудови) 16.5 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS] як на спадкове майно після матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того, позивач відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій. Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, із відповідачів слід стягнути судовий збір у доход держави. При цьому, оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду по суті, то з них слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з них стягненню у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін. П.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір із позовної заяви немайнового характеру справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана, що станом на день звернення позивача до суду складає 1211,20 грн. Таким чином, з відповідачів слід стягнути у доход держави судовий збір у сумі 605,60 грн. (50% від 1211,20 грн.) по 302 грн. 80 коп. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved