Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.11.2011 року; вказала, що від цього шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що останнім часом кожен з подружжя став мати діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, близько року вони не проживають разом та не мають бажання проживати однією сім`єю у майбутньому. Внаслідок втрати поваги, любові, довіри та дружби сім`я фактично зруйнувалася, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 10.05.2024 року було відкрито провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не подав відзив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21 червня 2024 року\~ постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, що було видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, вбачається що сторони 12.11.2011 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1743 (а.с.15). Згідно ксерокопій свідоцтв про народження (а.с.10-11), сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, суперечок про місце проживання дітей немає. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та інтересам їх дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Щодо клопотання сторони позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно із частиною другою\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно п. 1.ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позовні вимоги [PERSON] судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору за подання позову немайнового характеру (а.с.1 квитанція). Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4000 гривень, що підтверджуються договором про надання правничої допомоги № ТА-04/05/24, детальним описом робіт та наданих послуг, актом наданих послуг та виконаних робіт, платіжною квитанцією. Враховуючи викладене,\~та

Outcome: approved