Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом посилаючись на те, що 14.08.2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/628407, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» надав [PERSON] кредит у розмірі 46583,85 грн, а той зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, я також виконати інші обов`язки визначені договором. Відповідно до умов договору, кредит видавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю в розмірі 42000,00 грн. Умовами договору також передбачався страховий платіж у розмірі 4583,85 на користь страховика. Строк кредиту становить 72 місяці, з 14.08.2019 року по 14.08.2025 року. Процентна ставка фіксована і становить 49,9 відсотків річних. Дата сплати щомісячної ануїтетного платежу 14 числа кожного календарного місяця згідно графіком (п.п.1.2.4 Договору). АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» свої зобов`язання за вказаним договором виконав та надав у користування відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Відповідач же, всупереч умовам кредитного договору, грошові зобов`язання за кредитним договором не виконував. 20.12.2022 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, згідно з умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/380805/82/628407 від 14.08.2019. 13.01.2024 позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Проте, відповідач дану вимогу не виконав, тому має перед позивачем заборгованість в розмірі 46828,02 грн, що складається з: 38509,72 грн - заборгованість за кредитом; 8318,30 грн сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46828,02 грн за Договором № 014/380805/82/628407 від 14.08.2019 року, судові витрати в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн. У судове засідання представник позивача, адвокат Титаренко В.В. не з`явився, в позові наявна вимога, згідно якої останній просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду від останнього не надходили. Зі згоди представниці позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174 та 191 ЦПК України та не подав до суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування, а тому за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Судом встановлено, що 14.08.2019 відповідач уклав кредитний договір №\~ 014/380805/82/628407 з Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов кредитного договору № 014/380805/82/628407 від 14.08.2018\~ кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб на наступних умовах: кредит надається одноразово, сума кредиту 46583,85 грн де 42000,00 страховий платіж, строк кредитування 72 місяці, кінцева дата повернення кредиту 14.08.2025, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 49,9 % річних; дата щомісячного погашення 14 число кожного місяця. Із розрахунку заборгованості відповідача (а.с.24.25) встановлено, що останній отримав кредитні кошти у сумі визначеній договором та здійснював погашення кредитної заборгованості, однак у зв`язку з частковим виконанням останнім зобов`язань за договором станом на 21.03.2023 має заборгованість за кредитом 38509,72 грн.; в тому числі прострочену заборгованість за кредитом 2 716,29 грн.; заборгованість за відсотками 8318,30 грн.. З огляду на зазначене, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору № 014/380805/82/628407 від 14.08.2019. Із копії договору про відступлення права вимоги № 114/2-57-F (а.с.26-32) встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги зокрема до відповідача, що підтверджується листом вимогою про перерахування загальної вартості портфеля заборгованості, платіжною інструкцією № 374 до безготівкового переказу від 20.03.2023 (а.с.33), копією реєстру боржників, де під № 861 зазначений відповідач, копією витягу з реєстру боржників. Статтею 7 договору передбачено право кредитодавця, звернутись до позичальника з вимогою дострокового виконання зобов`язання у разі порушення виконання зобов`язань за договором, що також зазначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У матеріалах справи міститься копія досудової вимоги від 29.12.2023 (а.с.37) та докази її відправлення на адресу відповідача 13.01.2024 (а.с.38). Дана вимога не була виконана відповідачем, що призвело до звернення позивача до суду. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконував, оскільки не надавав своєчасно ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за вказаними вище кредитним договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.2 ст.1056-1ЦК). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 статті 1054 ЦК визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитними договором у добровільному порядку не сплатив (докази сплати кредитної заборгованості матеріали справи не містять), проти укладення кредитного договору № 014/380805/82/628407 від 14.08.2019 та отримання кредитних коштів не заперечував, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі\~ 46828,02 грн. Із аналізу ст.ст. 137 та ст. 141 ЦПК України вбачається, що заявлене позивачем відшкодування витрат понесених на правову допомогу у розмірі 1400,00 грн, що підтверджуються копією договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року з\~ (а.с.43-47), копією додатку № 1 до договору, у якому погоджені обсяги правової допомоги та її вартість, копією листа замовлення на отримання правової допомоги від 14.06.2023 щодо кредитного договору 014/380805/82/628407 від 14.08.2019, актом виконаних робіт (а.с.48), платіжною інструкцією № 336 від 08.02.2024 (а.с.49), ордером серії АІ № 1582053 (а.с.50), копією свідоцтва про право на\~ зайняття адвокатською діяльністю (а.с.51) є обґрунтованим та підлягаючим до задоволення, також відповідачем вказана сума не оспорювалась. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2684,00 гривні сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2177 від 06.12.2023 (а.с.4).

Outcome: approved