Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 06 серпня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1002. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Станом на 2024 рік ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання припинено. Відповідачка на початку березня забрала дітей та виїхала з місця реєстрації у невідомому напрямку. Отже, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, відсутність спілкування вже значний час свідчить про неможливість збереження шлюбу. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача, які мають істотне значення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.04.2024 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася двічі, належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, відзив на позов до суду не подала. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 06 серпня 2003 року, місце реєстрації - Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1002. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про народження, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved