Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Заявник звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням між ним та роботодавцем - заінтересованою особою. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 30.06.2015 він був прийнятий на роботу на посаду лісоруба у ФО-П [PERSON] . З початком військової агресії рф роботодавець став на захист України до лав ЗСУ, а заявник не встиг звільнитись в передбаченому законом порядку. ФО-П [PERSON] не перебуває у стані припинення. 25.01.2024 заявник надсилав поштовим зв`язком заяву про звільнення, однак воно не було вручено. Заявник намагався надіслати заяву електронною поштою, проте воно також було повернуто. Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Заінтересована особа в судові засідання, призначені на 16.05.2024 та 27.06.2024 не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень по справі до суду не надав. Суд, ознайомившись із заявою, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 27.04.2015 (а.с.8-9) 27.01.2017 згідно наказу №19 від 23.01.2017 заявник прийнятий на роботу лісорубом у ФО-П [PERSON] . Згідно копії безкоштовного запису з ЄДРЮОФОПтГФ (а.с15) ФО-П [PERSON] зареєстрований 28.10.2009, юридична адреса: [ADDRESS] . Відомостей про ліквідацію чи припинення немає. 25.02.2024 заявником на ім`я роботодавця написано заяву з проханням про звільнення його з посади лісоруба з 25.02.2024 за власним бажанням (а.с.12), яка надсилалася роботодавцю поштовим зв`язком 25.01.2024 на юридичну адресу, однак вказаний лист повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується копією відповідного поштового відправлення (а.с.10-11). Крім того заяву про звільнення позивач направляв електронним шляхом з електронної адреси [INFO] на електронну адресу [INFO] за допомогою електронного поштового сервісу ukr.net, однак вказана заява не була доставлена не була з причини «поштову скриньку тимчасово призупинено через неактивність», що підтверджується відповідним електронним листом (а.с.13-14) . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до єдиного переліку-територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309 (із змінами відповідно Наказу 152 від 31.05.2024), територія Вовчанської територіальної громади (до якої відноситься с. Зарічне, Харківської області) відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві. Відповідно до п.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. За таких обставин, розірвання трудового договору у загальному порядку, передбаченому трудовим законодавством, є об`єктивно неможливим. Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) висловив правову позицію, відповідно до якої, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору про право розглядається в порядку окремого провадження. В даній постанові Верховний Суд зауважив, що згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено гарантії прав і свобод громадян України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території, визначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. При таких обставинах, враховуючи те, що юридична адреса заінтересованої особи знаходиться на території, де ведуться активні бойові дії, роботодавець вступив до лав ЗСУ (при цьому суд зазначає, що доказів даного твердження дос уду не надано) у заявника відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, оскільки заяву про звільнення роботодавцем не отримано, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, бути наділеним правом на розірвання договору з метою надання можливості заявнику в подальшому реалізовувати своє право, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заява про встановлення факту припинення трудових відносин, підлягає задоволенню. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved