Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 23.09.2007 міським відділом РАЦСу у Львівському МУЮ було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу у них є неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] . 26.11.2018 рішенням Шевченківського районного суду шлюб між ними було розірвано. Донька - [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Останній самостійно виховує дочку, в повному обсязі приймає до уваги її інтереси, вік, необхідність у навчанні, вихованні, забезпеченні одягом, їжею, лікуванням та дитячим дозвіллям. Дружина - [PERSON] наразі перебуває на території України, та як відомо заявнику, веде аморальний спосіб життя. На протязі останніх п`яти років була помічена в стані алкогольного та частіше наркотичного сп`яніння, в тому числі, під час спілкування з донькою, чим завдавала доньці сильних душевних страждань та болі. Окрім того, мати не цікавиться життям доньки, успіхами у навчанні, зовсім не виявляє батьківських почуттів у достатньому для дитини обсязі. Відповідач зловживає забороненими речовинами, веде аморальний спосіб життя та не може надати дитині належного виховання та піклування. Позивач не має наміру вчиняти жодних перешкод у спілкуванні дочки з матір`ю, однак матір не бажає притримуватися жодних правил та норм у вихованні дочки, та бажає звільнитися від тяготінь щодо догляду та виховання дитини. Рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком дозволить батькові, який на даний момент самостійно одноособово виховує дочку [PERSON] , не залежати від напружених емоційних відносин з Відповідачкою, врегульовувати самостійно правові питання, які стосуються дитини. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представниця відповідачки пояснила, що позов вони не визнають не в тій частині, що заперечують, щоб дитина проживала з батьком, а в тій частині що відповідачка не порушувала будь-яких прав позивача. Оскільки, жодних спорів про місце проживання дитини не було. [PERSON] дослухалась до бажань неповнолітньої [PERSON] і добровільно дозволила їй проживати з батьком [PERSON] . У судове засідання представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без їхньої участі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23 вересня 2007 року міським відділом РАЦСу у Львівському МУЮ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у них є неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] . З висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається: - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . - Батько малолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . - згідно акту обстеження умов проживання від 21.06.2023 року складеного працівниками відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району, за вказаною адресою умови проживання задовільні : у дитини є окрема кімната, в якій наявне місце для сну та навчання; дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону. [PERSON] повідомив, що з часу припинення шлюбних відносин донька залишилась проживати з ним. Малолітня [PERSON] повідомила, що вона спілкується з матір`ю по месенджерах. Матір цікавиться як в неї справи, вітає з днем народження, дарує подарунки. Востаннє бачилася з матір`ю місяць тому. - [PERSON] у бесіді із працівниками «Служби у справах дітей» повідомила, що спілкується з донькою, бачилась з нею тиждень тому. Зустрічі відбуваються рідко, оскільки вважає, що між нею та донькою втрачено психо-емоційний зв`язок. У зв`язку із цим вона звернулась у Львівський міський центр соціальних служб з метою отримання консультацій психолога з метою налагодження психо-емоційного контакту з дитиною. Також зазначила, що любить [PERSON] та має намір виконувати батьківські обов`язки. Відповідно до довідки №1 від 08.02.2024 встановлено, що [PERSON] , працює у ТОВ «Апім» на посаді керівника напрямку будівництва та ремонту споруд, за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості. Матір малолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно пояснень [PERSON] , до 2021 року дитина проживала разом із нею. Після чого разом з батьком дитини була домовленість про те, що [PERSON] буде проживати з позивачем, а відповідачка буде брати участь у її вихованні. Зазначила, що вона часто бачиться з донькою, кожен день спілкується з нею по телефону, при потребі та в міру можливості допомагає матеріально, купує одяг, продукти. Має намір і надалі брати активну участь у вихованні доньки. Із наведеного суд дійшов висновку про відсутність між сторонами спору щодо місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Визначення місця проживання дітей з одним з батьків, не впливатиме на їх взаємовідносини з іншим з батьків, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно з нормами ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що статтею 161 Сімейного кодексу України чітко встановлено можливість ухвалення судом рішення про визначення місця проживання дитини виключно в разі наявності спору між батьками дитини щодо місця її проживання, враховуючи те, що дитина проживає разом із позивачем, відсутність спору між батьками дитини щодо її місця проживання, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із ним є передчасною, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed