Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

У жовтні 2022 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2022 року адвокат Васюк М.М. звернувся з адвокатським запитом № 190 від 29 липня 2022 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. та просив надати належним чином засвідчену копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 66629669; належним чином засвідчені копії всіх постанов, які були винесені в рамках виконавчого провадження № 66629669; належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 66629669, а також суму, яка була стягнута в рамках виконавчого провадження № 66629669. 20 жовтня 2022 року адвокат Васюк М.М. отримав копію відповіді приватного виконавця Канцедала О.О. на електронну пошту, де останній надав виключно копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 66629669. З Автоматизованої системи виконавчого провадження, Позивачу стало відомо про те, що 04 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось з заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису № 35663 від 12 травня 2021 року. 27 серпня 2021 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. було відкрито виконавче провадження № 66629669 з примусового виконання виконавчого напису та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. 22 жовтня 2021 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (копія постанови додається). Позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинения нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також позивач посилається на те, що в рамках виконання виконавчого напису з нього було стягнуто 14\~564,90 грн, що підтверджується квитанцією 55 від 21 жовтня 2021 року. У зв`язку із викладеним, просить суд: -визнати виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 35663 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості у розмірі 12 939,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; -стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 14 564 грн. 90 коп.; -стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Позивач та його представник повідомлялись належним чином про розгляд справи. Заяв, клопотань від позивача станом на момент розгляду справи не надійшло. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Заяв, клопотань від відповідача станом на момент розгляду справи не надійшло. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович пояснень по суті справи суду не надав. Заяв, клопотань від третьої особи станом на момент розгляду справи не надійшло. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович пояснень по суті справи суду не надав. Заяв, клопотань від третьої особи станом на момент розгляду справи не надійшло. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №35663, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11 березня 2021 року за Кредитним договором №3022152 від 06 грудня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] у розмірі: 3\~000 заборгованість за тілом кредиту; 9\~009,00 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі Стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь Стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 12\~939,00 грн. 27 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження № 66629669 з примусового виконання виконавчого напису №35663, виданого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11 березня 2021 року за Кредитним договором №3022152 від 06 грудня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] заборгованості за період з 10 березня 2021 року по 09 травня 2021 року включно, суму у розмірі: 3\~000 заборгованість за тілом кредиту; 9\~009,00 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 0,00 заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі Стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь Стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 12\~939,00 грн. Крім того, приватним виконавцем було постановлено, стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1\~293,90 грн. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Згідно положень статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений кредитний договір №0586-6551 від 02 січня 2021 року, який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал» безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 14 564 грн. 90 коп., суд доходить висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення, з огляду на таке. Так, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення приватним виконавцем за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів, які були утримані приватним виконавцем з доходів позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. За правилами ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі №623/363/20, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 12\~939,00 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. В якості доказів про безпідставне набуте майно позивачем надано: копію квитанції №55 від 21 жовтня 2021 року на суму 14\~564,90 грн. із призначенням платежу «сплата боргу у сумі 14\~564,90 грн. за АСВП №66629669, боржник [PERSON] », які з рахунку [PERSON] перераховані на рахунок Приватного виконавця Канцедала О.О.; В межах розгляду даної справи встановлено, що виконавче провадження №66629669 було відкрите 27 серпня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису №35663, виданий 12 травня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. на суму 12\~939,00 грн. Постановами приватного виконавця від 27 серпня 2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 27 серпня 2021 року про стягнення з боржника основної винагороди, прийнятих в межах виконавчого провадження №66629669, з [PERSON] , як боржника стягнуті наступні суми: 332,00 мінімальні витрати виконавчого провадження; 1\~293,90 основна винагорода приватного виконавця. Стягувач приватний виконавець Канцедал Олександр Олександрович. Тобто, в межах виконавчого провадження №66629669 з [PERSON] , як боржника підлягало стягненню 14\~564,90 грн., а саме: на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 12\~939,00 грн.; на користь приватного виконавця винагорода виконавця та виконавчі витрати у розмірі 1\~625,90 грн. Зазначена сума в розмірі 14\~564,90 грн. була сплачена боржником згідно копі] квитанції №55 від 21 жовтня 2021 року, що також підтверджується даними постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 22 жовтня 2021 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. З огляду на зазначене, а також те, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів у сумі 12\~939,00 гривень, що стягнуті з [PERSON] у примусовому порядку у виконавчому провадженні №66629669 на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд доходить висновку, що отримані відповідачем кошти в сумі 12\~939,00 гривень підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. Підстав для стягнення з «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача стягнутих в межах виконавчого провадження №66629669 грошових коштів у розмірі 1\~625,90 грн., судом не встановлено, оскільки, як вище зазначалося, зазначена сума була стягнута з позивача на користь приватного виконавця в рахунок сплати винагороди виконавця та виконавчих витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 88,8% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 881,25 гривень (992,40 * 88,8% : 100% = 881,25).

Outcome: partial