Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

17.04.2024 року [PERSON] через представника адвоката Мірошниченко Олену Василівну звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2023 року з нього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмір 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.08.2023 року. Заборгованості щодо сплати аліментів не має. Також, згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.11.2023 року по справі №471/1015/23 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . Також, згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2024 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. Шлюб між ним та [PERSON] не розірвано, оскільки доньці не виповнився рік. В сукупності відсоток аліментів, які стягуються з нього на даний момент, перевищують 50% від його доходів, у зв`язку з чим погіршилося його матеріальне становище. Вважає,\~що з\~моменту винесення\~рішення про\~стягнення аліментів\~на утримання\~сина дружини\~та доньки,\~у нього,\~як у\~платника аліментів,\~та у\~відповідача,\~як отримувача\~аліментів,\~змінилися умови,\~визначені ч.1\~ст.192\~СК України,\~для зменшення\~розміру аліментів,\~а саме\~змінився його\~майновий стан,\~у порівнянні\~зі станом\~на момент\~ухвалення судового\~наказу про\~стягнення аліментів\~на утримання\~сина,\~що є\~підставою для\~зменшення розміру\~аліментів.\~Крім того,загальний розмір аліментів на утримання двох дітей та дружини перевищує розмір аліментів, встановлених ч.5 ст.183 СК України, на утримання трьох і більше утриманців. Посилаючись на ці обставини, позивач просив: змінити розмір аліментів, що стягуються із нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2023 року у справі №383/1292/23, провадження 2-н/383/94/23, з 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину заробітку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; з часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів по судовому наказу та відкликати з виконання судовий наказ від 04.08.2023 року по справі №383/1292/23, провадження 2-н/383/94/23. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.04.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.21-22). Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог пояснивши, що доказів зміни свого майнового стану позивач не надав, а рішенням суду враховано стягнення з позивача аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу та дружини. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження\~серії [NUMBER] \~від 11.05.2023\~року встановлено,\~що [INFO] у\~позивача народилась\~донька [PERSON] ,\~матір`ю якої\~є [PERSON] (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.12.2020 року встановлено, що [INFO] у позивача народився син [PERSON] ,\~ матір`ю якого є [PERSON] (а.с.14). Судовим наказом Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2023 року по справі №383/1292/23, який набрав законної сили 04.08.2023 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , розпочавши стягнення з 01.08.2023 року (а.с.9-10). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.02.2023 року встановлено, що 23.02.2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження\~серії [NUMBER] \~від 11.05.2023\~року встановлено,\~що [INFO] у\~позивача народилась\~донька [PERSON] ,\~матір`ю якої\~є [PERSON] (а.с.15). Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.11.2023 року по справі №471/1015/23, яке набрало законної сили 08.12.2023 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з 28 серпня 2023 року (а.с.12-14). Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2024\~рокупо справі №471/1185/23, яке набрало законної сили 14.03.2024 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 02 жовтня 2023 року (а.с.10-12). При визначенні розміру аліментів судом по справі №471/1185/23 враховано, що [PERSON] , окрім доньки [PERSON] , має ще й сина [PERSON] , на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), також сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на користь дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на двох дітей та дружину, загальний розмір яких перевищує 50% від його доходів. Проте позивач не надав належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судових рішень суттєво погіршився його матеріальний стан, через що немає змоги виплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Також, суд враховує, що позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення сина та суперечитиме його інтересам. Факт народження дитини в іншому шлюбі, стягнення аліментів на дитину та дружину до досягнення донькою трьох років, без належних і допустимих доказів погіршання матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розмірі аліментів. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року по справа №715/2073/20, постанові від 03 червня 2020 року справа №760/9783/18ц, та постанові від 16 вересня 2020 року у справа №565/2071/19. Посилання позивача на те, що загальний розмір аліментів на утримання двох дітей та дружини перевищує розмір аліментів, встановлений ч.5 ст.183 СК України, судом відхиляється, оскільки розмір аліментів визначений ч.5 ст.183 СК України на утримання трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, передбачений в разі стягнення аліментів на користь одного стягувача. Крім того, згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, посилання позивача на те, що з нього за рішеннями судів стягуються аліменти, загальний розмір яких перевищує 50 відсотків доходів, не є підставою для зменшення їх розміру, оскільки, розмір відрахувань із заробітної плати зі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не перевищує 70 відсотків. Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимоги про зменшення розміру аліментів похідна вимога про відкликання з виконання судового наказу також задоволенню не підлягає. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав передбачених ст.192 СК України для зменшення розміру аліментів, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed