Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Заявник по справі, [PERSON] , звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення між сином [PERSON] , [INFO] та батьком [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] та [PERSON] є сином та батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.08.1981 року. Батько заявника [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №325980 від 30.03.2011 року та потребує догляду. Мати заявника [PERSON] , [INFO] є також особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №403786 від 20.11.2014 року, постійно хворіє, а відповідно і не здатна здійснювати догляд за батьком, оскільки сама потребує допомоги. Актом обстеження матеріально-побутових умов №677 від 15.05.2024 року підтверджується, що заявник [PERSON] здійснює догляд за своїм батьком [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи згідно довідки МСЕК та потребує стороннього догляду та допомоги, а також згідно висновку від 13.05.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Інших осіб, крім заявника [PERSON] , які могли би здійснювати постійний сторонній догляд за [PERSON] , відсутні. Коією довідки №676 від 15.05.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб визначено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: заявник [PERSON] та батько [PERSON] . А тому, враховуючи, що [PERSON] є особою з інвалідності ІІ групи та у зв`язку із потребою в сторонньому догляді, оскільки він постійно хворіє, потребує допомоги. Зазначений факт також підтверджується сусідами, які були свідками при складанні вище зазначеного акту. Встановлення даного юридичного факту, що має для заявника юридичне значення, необхідно йому для отримання соціальних пільг та виплат, визначених Законом України\~від 19.06.2003\~року №966-ІV\~«Про соціальні\~послуги» та Постановою КМУ від 29.04.2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги». Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, натомість 12.06.2024 року подали до суду письмові заяви про проведення розгляду справи без їх участі. Подану заяву підтримали, просили її задовольнити. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заява [PERSON] , є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.1981 року, заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА №325980 від 30.03.2011 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, довічно, а також згідно висновку №378 від 13.05.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №403786 від 20.11.2014 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням, довічно. Актом обстеження\~матеріально-побутових\~умов №677\~від 15.05.2024\~року,\~складеного комісією\~у складі:\~старости [PERSON] ,\~інспектора з\~питань соціального\~захисту населення\~ [PERSON] ,\~діловода [PERSON] ,\~встановлено,\~що [PERSON] , здійснює догляд за своїм батьком [PERSON] , який являється особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання. Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №676 від 15.05.2024 року виданою Білоусівським старостинським округом Сокирянськї міської ради Дністровського району Чернівецької області підтверджено, що [PERSON] , [INFO] та його батько [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Довідкою №205 від 13.05.2024 року виданою відділом обслуговування громадян №2 управління обслуговування громадян ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області підтверджено, що [PERSON] , [INFO] дійсно перебуває на обліку, як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи від загального захворювання з 01.02.2005 року по довічно. Згідно частини 6 статті 13\~Закону України «Про соціальні\~послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю І групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України. Крім того, частиною 7 статті 13\~Закону «Просоціальні\~послуги» передбачено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Згідно ст.315\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.2 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Окрім цього, згідно ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] , здійснює постійний догляд за своїм батьком [PERSON] . Окрім цього, зі змісту заяви судом також встановлено, що будь-які інші особи, які б могли здійснювати такий догляд за [PERSON] - відсутні. Від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за [PERSON] , який цього потребує, залежить виникнення прав та обов`язків, зокрема визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-IV «Про соціальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», а також для захисту прав хворого, який за станом здоров`я потребує постійного догляду. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі. Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову. Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , слід задовольнити в повному об`ємі.

Outcome: approved