Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] в якому просив стягнути з останньої компенсацію моральної шкоди завданої внаслідок злочину у розмірі 200\~000,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 23.10.2020 у м. Дніпро, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ДЕУ-МАТІЗ» державний номерний знак [NUMBER] здійснила наїзд на пішохода [PERSON] у зв`язку з чим останній отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми нижніх кінцівок: тупої травми лівого колінного суглоба, повного розриву медіального утримувача лівого наколінника, гематоми та гемартрозу лівого колінного суглобу, саден правого колінного суглобу; що згідно висновку експерта відноситься до середньої тяжкості. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023, [PERSON] , на підставі ч.2 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України. З огляду на те, що вищезазначеними неправомірними діями відповідача, позивачу спричинено моральні страждання, що полягали у душевних стражданнях пов`язаних з тривалим періодом реабілітації після ДТП та перенесеної операції на коліні, а також позбавленні можливості тривалий час вести активний спосіб життя й у подальшому займатися спортом на професійній основі, останній вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем [PERSON] було надано відзив в якому зазначено про часткове визнання заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 20\~000,00 грн. Так, останньою зазначено, що після настання ДТП, нею було зроблено всіх дій спрямованих на підтримку позивача, а саме: запропоновано викликати швидку або відвезти до лікарні; запропоновано участь у лікуванні. Також вказано, що перенесена позивачем операція не відноситься до складних, а отримані ним тілесні ушкодження не є такими, що несуть загрозу життю. Крім того вказано, що позивачем не надано доказів щодо займання одним із видів спорту на професійній основі, що з огляду на його вік, спростовує доводи щодо унеможливлення в майбутньому такої діяльності. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 01.03.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 постановленій у справі №201/4054/21, вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2023 стосовно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України, скасовано. На підставі ч.2 ст.49 КК України звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Як зазначено у вказаній ухвалі [PERSON] не оскаржувала правильності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та правову кваліфікацію її дій, які мали місце 23.10.2020. Відповідно до копії вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2023 ухваленим у справі №201/4054/21, судом встановлено що 23.10.2020 у м. Дніпро, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ДЕУ-МАТІЗ» державний номерний знак [NUMBER] здійснила наїзд на пішохода [PERSON] у зв`язку з чим останній отримав тілесні ушкодження, що згідно висновку експерта відноситься до середньої тяжкості. У вказаному вироку зазначено, що [PERSON] визнала свою вину в інкримінованому їй діянні. На підтвердження доводів щодо отриманих травм та знаходження на лікуванні, позивачем надано копію виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Оскільки в ході судового розгляду в межах справи №201/4054/21 було доведено протиправність дій відповідача, що стало наслідком спричинення позивачу тілесних ушкоджень та відповідно, у зв`язку з цим, моральних страждань, й з огляду на встановлені у даній справі обставини, суд виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, вважає, що сума у розмірі 100\~000,00 грн. буде співмірною до заподіяної шкоди. Суд виходить з того, що заподіювач шкоди взагалі самоусунулась від допомоги потерпілій особі, який на момент ДТП був неповнолітнім, отримав тяжкі травми, пережив сильний стрес від події та змушений був проходити тривале лікування та реабілітацію. Його звичайний уклад життя було змінено, тому враховуючи тривалість таких змін у житті, глибину і характер душевних страждань, фізичного болю, інших негативних наслідків, суд вважає, що позивач заслуговує на справедливу компенсацію. Проте сума у 100 тис. грн. є співмірною, оскільки курс гривні до долару постійно змінюється, продукти та ліки дорожчають, тому на сьогодні витратити таку суму можливо навіть за кілька днів. Тому саме такий розмір моральної шкоди суд вважає обґрунтованим і достатнім. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення частково. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 599, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial