Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, свої вимоги підтримала. Представник заявника надав заяву якою просив долучити до матеріалів справи висновок молекулярно-генетичної експертизи, яким встановлено батьківство [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . Заінтересована особа надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги [PERSON] щодо встановлення батьківства підтримала. Суд, дослідивши надані клопотання та письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] , є цивільною дружиною загиблого військовослужбовця військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] , [INFO] , що героїчно загинув під час захисту Батьківщини [INFO] . На протязі тривалого часу вона знаходилася у цивільному шлюбі з [PERSON] та від сумісного життя з яким маю двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тому при реєстрації народження доньок запис про батька був зроблений з моїх слів, оскільки офіційний шлюб між мною та [PERSON] укладений не був. Протягом всього сумісного життя ми так і не зареєстрували шлюб, оскільки [PERSON] вважав це не обов`язковим, так як між нами і так фактично утворилися шлюбні відносини, а на реєстрацію потрібні були зайві кошти, яких бракувало. Тобто, з початку спільного життя я разом з [PERSON] вели спільне господарство, разом організовували свій побут, проводили дозвілля, спільно харчувались та інше. Після народження дітей [PERSON] ставився до [PERSON] та [PERSON] як до своїх доньок, до самої його загибелі вони спілкувалися між собою, проводили час разом. Мій цивільний чоловік купував дівчаткам деякі речі та іграшки, продукти та одяг, називав їх доньками, а вони його батьком. Усі знайомі та родичі [PERSON] , включаючи його матір - [PERSON] , вважали заявника та загиблого чоловіком та дружиною, а [PERSON] та [PERSON] їхніми сумісними дітьми. Після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації на території України, [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією та встав на захист Батьківщини. Під час виконання бойових завдань за призначенням 26.07.2023 в ході бойових дій поблизу н.п. Урожайне Донецької області він загинув в наслідок вибухової травми, отриманої в результаті артилерійського обстрілу з боку збройних сил Російської Федерації. Після отримання повідомлення про загибель [PERSON] заявник разом з [PERSON] організовувала його поховання, після чого вони разом продовжили виховання [PERSON] та [PERSON] , оскільки мати загиблого [PERSON] продовжує вважати дівчаток своїми онучками. Впевненості в цьому їм з [PERSON] додав витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.08.2023 №200 щодо виключення молодшого сержанта [PERSON] зі списків особового складу військової частини, в якому у якості родичів загиблого зазначені доньки: [PERSON] та [PERSON] . Однак, не зважаючи на тривале сумісне проживання як чоловіка та дружини, та фактичне визнання [PERSON] в якості своїх доньок [PERSON] та [PERSON] , офіційно батьківство над дівчатками оформлено не було. Заявник зверталася до [INFO] , проте їй надалі усну відповідь про те, що доки судом не буде встановлено [PERSON] в якості батька [PERSON] та [PERSON] , ніяких виплат та статус членів сім`ї загиблого військовослужбовця їхні доньки не отримають. Не зважаючи на цю відмову, вважаємо що оскільки [PERSON] та [PERSON] фактично є дітьми загиблого військовослужбовця, то вони мають право на соціальний захист у відповідності зі ст. 46 Конституції України та іншими законами України. Так, відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця поширюється на: сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. Положеннями статей 16, 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у разі загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби призначається і виплачується одноразова грошова допомога - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на призначення та отримання такої одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Отже, метою встановлення даного факту є отримання спільними доньками заявника та загиблого [PERSON] відповідного статусу дітей загиблого військовослужбовця та отримання ними соціальних виплат. Причиною неможливості одержання документів, що підтверджують цей факт є загибель самого батька [PERSON] та відсутність іншого механізму такого підтвердження, про що свідчить лист Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Доказами на підтвердження зазначеного факту, окрім свідчень заявника та свідчень [PERSON] виступає наказ командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.08.2023 № 200, в якому [PERSON] та [PERSON] зі слів загиблого [PERSON] записані в якості його дітей. Також доказами по справі може стати висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого було встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , дійсно є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (висновок експерта №1003-МГ). Отже, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Також, згідно висновків викладених у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по праві 72552/4291/22 від 13 вересня 2023 року визначено, що «Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення: батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.» Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим, що перешкоджає реалізації заявнику своїх прав, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved