Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 06 серпня 2021 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинено останні 5 місяців, спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначив, що він проживає за місце свєї реєстрації разом з донькою від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , а відповідач проживає разом з їх спільною донькою за місцем своєї реєстрації. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим через різні погляди на життя, часто виникали непорозуміння, що впливає на його психічний стан та спричиняє йому і дитині душевні страждання. Наміру миритися з відповідачем позивач не має. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачемКазьмір [PERSON] , зареєстрований 06 серпня 2021 року у Деснянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №784. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання з повідомленням сторін на 19.06.2024 о 09 годині 00 хвилин. Позивач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, надав суду заяву, вх.№3926 від 19.06.2024, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№3925 від 19.06.2024, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 06.08.2021 Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] 06.08.2021 зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №784 (а.с.6). Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] та копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/003692080 від 14.04.2024, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.4, 5). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 04.05.2018 Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, встановлено, що [INFO] в м.Київ народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Із відповіді №614100 від 29.05.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.9). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання позивача та відповідача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, а тому позов є обґрунтованим і суд має підстави для розірвання шлюбу. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 06.08.2021 Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відповідач [PERSON] після державної реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». У своїй заяві про розгляд справи без її участі відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вказані обставини, суд має підстави після розірвання шлюбу залишити відповідачеві [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у позовній заяві зазначив, що не бажає стягувати з відповідача на свою користь судові витрати. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved