Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-27 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 10 травня 2024 року надійшла вищевказана заява, згідно якої представник заявника адвокат Магера Руслан Юрійович просить встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є чоловіком та дружиною, що перебували з 25 липня 1981 року у зареєстрованому шлюбу, актовий запис № 650. Стислий виклад позиції заявниці. [INFO] у віці 65 років помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 650. Після смерті [PERSON] (далі спадкодавець) відкрилась спадщина у вигляді рухомого майна, зокрема, транспортного засобу TOYOTA RAV 4, н/з [NUMBER] . За життя спадкодавець заповіт не склав, а тому має місце спадкування за законом. Так, спадкоємцями першої черги є заявниця та її діти, а саме: [PERSON] , [PERSON] . Інших спадкоємців не має. У зв`язку з чим, заявниця у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, разом з цим, нотаріусом було встановлено розбіжність у написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця в наданих нотаріусу документах. Стислий виклад позиції заінтересованих осіб. [PERSON] та [PERSON] надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Процесуальні дії у справі. 27 травня 2024 року \~відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 27 - 28). Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 28 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис № 650, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу TOYOTA RAV 4, н/з [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 5). Мова оригіналу « [PERSON] » та мова оригіналу « [PERSON] » уклали шлюб 25 липня 1981 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 650, після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові, мова оригіналу російська « [PERSON] », дружині, мова оригіналу російська « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно копії паспорта громадянина України та ідентифікаційного номера, прізвище [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с. 7 - 8). [INFO] народився, мова оригіналу російська « [PERSON] », батьки: мова оригіналу російська « [PERSON] », « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Як вбачається з копії паспорта громадянина України та ідентифікаційного номера, прізвище [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с. 13). [INFO] народилась, мова оригіналу російська « [PERSON] », батьки: мова оригіналу російська « [PERSON] », « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). В подальшому, 15 грудня 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до листа приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенії Леонідівни від 25 квітня 2024 року № 186/02-14, приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 44/2024 до майна спадкодавця, померлого [INFO] . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем за законом є заявниця. Разом з цим, нотаріусом встановлено розбіжності в документах на підтведження родинних відносин, зокрема, в свідоцтві про смерть [PERSON] прізвище зазначено « [PERSON] », у свідоцтві про укладення шлюбу російською мовою прізвища спадкоємця та спадкодавця зазначено « [PERSON] », у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян прізвище зазначено українською « [PERSON] », у паспорті громадянина України заявниці прізвище зазначено « [PERSON] » (а.с. 15). При цьому, з метою усунення вказаних розбіжностей, заявниця зверталась із заявою до Роздільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиці (м. Одеса), однак отримала відмову (а.с. 16). Судом також була досліджена копія спадкової справи 44/2024 (а.с. 34 45), матеріали якої підтверджуються викладені заявницею аргументи. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Диспозиція статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець за життя заповіту не склав, а тому має місце спадкування за законом. Заявниця є спадкоємицею першої черги. Як встановлено судом, приватним нотаріусом встановлено факт розбіжностей у написані прізвищ спадкоємця та спадкодаця, що як вбачається із фактичних обставин справи, виникла в результаті перекладу з російської на державну мову. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.005.1998 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування. Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). На підставі викладеного, надавши правову оцінку фактичним обставинам та аргументам сторін, суд прийшов до висновку про\~наявність правових підстав для задоволення заяви. Відносно детальної відповіді на кожен аргумент сторін, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 2930 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).

Outcome: approved