Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відібрання від неї дитини [PERSON] , 2012 року народження, без позбавлення відповідачки батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.08.2015 року розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , 2012 року народження, який після розірвання шлюбу батьками і до 01.06.2021 року проживав разом з матір`ю [PERSON] . Позивач вказує, що під час проживання з матір`ю син часто не відвідував школу, був неохайно одягнутий та не доглянутий, мати не приділяла належної уваги дитині, не належно виконувала свої батьківські обов`язки, у зв`язку із чим позивач забрав сина до себе, де на даний час і проживає на повному утриманні батька. В свою чергу [PERSON] вихованням дитини не займається, батьківські збори та позашкільні заходи не відвідує, розвитком сина не цікавиться. Тому, посилаючись на викладене [PERSON] просив суд про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, жодних заяв чи клопотань не подавала, правом надання відзиву не скористалася. Представник Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмовий висновок щодо доцільності відібрання у [PERSON] її сина [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.ст. 28, 128 ЦПК України, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З 08.07.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.08.2015 року було розірвано. 13.08.2018 року Новоодеським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. 01.03.2023 року, заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області, про припинення стягнення аліментів на утримання сина, який проживає з батьком, та відповідно припинено стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , яке проводилося на підставі судового наказу, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області від 13.08.2008 року. 16.01.2024 року, заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області, про звільнення від сплати нарахованої заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ату обстеження умов проживання, складеного 13.09.2023 року комісією у складі провідного спеціаліста служби у справах дітей Новоодеської міської ради Колеснік І.В., керівником відділу КУ «Центр надання соціальних послуг» Новоодеської міської ради Лич І.В. та інспектором сектору ювенальної превенції Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Михальченком Л.А., проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 кімнат, будинок газифікований, електрифікований, з усіма зручностями. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Кімнати облаштовані меблями. У будинку чисто та охайно. Є запас продуктів харчування та консервації. У наявності сучасна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені умови проживання: окрема добре облаштована кімната з усіма зручностями. Кіріл забезпечений одягом по сезону, канцелярією, мобільною технікою. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Новоодеського ліцею № 2 від 06.09.2023 року, [PERSON] навчається в 6-Б класі Новоодеського ліцею № 2 в 2023/2024 навчальному році. За час навчання [PERSON] , мати, [PERSON] , зв`язків із закладом не підтримувала, не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчальними досягненнями сина. Батько, [PERSON] , займається вихованням сина, спілкується з керівником учнівського колективу, відвідує батьківські збори. Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , українця, здобувача освіти 6-Б класу Новоодеського ліцею № 2, останній навчається в міру своїх можливостей, виявляє середній рівень знань з предметів навчального плану, навчальні заняття без поважних причин не пропускає, на заняття приходить без запізнень. Хлопець спокійний, врівноважений. Має дружні відносини з однолітками, з повагою відноситься до старших. Добросовісно відноситься до виконання доручених справ, бере активну участь у класних заходах. Вихованням сина займається батько, [PERSON] , який постійно цікавиться навчальними досягненнями дитини, спілкується з керівником учнівського колективу, приділяє належну увагу навчанню і вихованню дитини. Згідно зі статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Положеннями статті 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню дитину від матері без позбавлення її батьківських прав та передати його батьку. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved