Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та повідомила, що між сторонами 11 серпня 2001 року був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1506, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони мають різні погляди на життя, вони припинили шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь понесенні нею судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. Однак на адресу суду надійшла його заява про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 11 серпня 2001 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1506. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання подружніх відносин, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позову витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved