Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області померла її сестра [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вона, є спадкоємцем після смерті сестри, проте пропустила строк для прийняття спадщини. Окрім неї, інших спадкоємцем майна померлої [PERSON] немає. Постановою нотаріуса від 15.12.2022, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю документів, які підтверджують, що на час відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавицею. Дійсно, вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] по [ADDRESS] . Проте, вона вважає себе спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , оскільки з 2019 по день смерті проживала разом із сестрою без реєстрації по [ADDRESS] однією сім`єю, здійснювала догляд за нею, купувала продукти харчування та ліки, а після смерті [PERSON] , здійснила її поховання. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Болквадзе Б. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області Магденко О.В. в судовому заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав того, що позивачкою не надано доказів спільного проживання зі спадкодавицею, а надані нею квитанції про сплату комунальних послуг, сплачені позивачкою вже після смерті [PERSON] . За таких обставин представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , суд дійшов таких висновків. [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області померла сестра позивачки [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.08.2020 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, та земельну ділянку, площею 0,0339 га, надану для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-14). Згідно фотокопії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого звернулась позивачка [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні. Згідно акту про факт проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , складеного 18.05.2023 [PERSON] та [PERSON] , останні підтвердили що [PERSON] , яка є рідною сестрою по батькові [PERSON] з 2019 проживала разом із сестрою по [ADDRESS] по день її смерті [INFO] . [PERSON] доглядала за сестрою, купувала продукти харчування та ліки, а також за власні кошти здійснила її поховання (а.с.33). Зазначені у акті обставини були підтверджені й в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у якості свідків. Відповідно до довідки та квитанції ритуального агентства «Ангел» ФОП [PERSON] , [PERSON] здійснила організацію поховання [PERSON] 20.08.2020 на Вознесенському кладовищі. Варість послуг з поховання - 10700 грн. (а.с.34). Постановою нотаріуса Першої Первомайської нотаріальної контори Сіраченко Т.П. від 15.12.2022, позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, у зв`язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю документів, які підтверджують, що на час відкриття спадщини позивачка проживала разом із спадкодавцем (а.с.35). Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. З ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивачки [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, саме з 2019 і по день смерті спадкодавиці, а саме по 19.08.2020, а тому позовні вимоги, в частині встановлення факту проживання із спадкодавцем, підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті сестри [PERSON] , яка прийняла спадщину, тому з метою захисту прав позивачки на спадкування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на спадкове майно слід задовольнити. Крім того, беручи до уваги, що ціна позову становить 189169,64 грн., а позивачкою не в повному обсязі було сплачено судовий збір за позову вимогу майного характеру про визнання права власності, тому в силу ст. 141 ЦПК України, з позивачки на користь держави слід стягнути 680 грн. 49 коп. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат судом не вирішується, оскільки у позові позивачка не просила про стягнення таких витрат.

Outcome: approved