Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей. Просять розірвати шлюб між ними. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 15 вересня 2010 року, однак фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не можуть бути відновленими. У подружжя [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] . Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, участі у вихованні дітей, визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено договором про виховання дітей від 07.05.2024 р. В судове засідання заявники не з"явилися, у попередньо поданих заявах просили розглядати справу у їх відсутність, зазначивши що заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 15 вересня 2010 року заявники уклали шлюб, що був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1617, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 6-7). Судом встановлено, що причинами розпаду сім"ї стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та щодо участі у вихованні дітей, що підтверджується укладеним ними договором від 07.05.2024 року про виконання батьківських прав та визначення місця проживання дітей (а.с. 23). Суд вважає, що причини, які спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved