Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 2020 року по травень 2023 року він перебував у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] . За цей час у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним та перебуває на його утриманні. З травня 2023 року відповідачка залишила сім`ю та вибула з його господарства. Вказує, що за весь час з травня 2023 року по даний час їхній малолітній син проживає з ним та перебуває на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, вихованням та розвитком. Зазначає, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, та категорично відмовляється брати участь у вихованні та утриманні сина. На підставі викладеного, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовільнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та вказала, що брати участь в утриманні та вихованні сина не бажає. Представник третьої особи органу опіки та піклування Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області Гулько А.Г. в судовому засіданні просила суд позовні вимоги задовільнити, оскільки відповідачка не бере участі у вихованні та утриманні сина та не цікавиться його життям. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки від 29.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] є здоровим. Як вбачається з акту обстеження житлово побутових умов від 08.03.2024 року № 323 та акту обстеження житлово побутових умов від 07.03.2024 року, виданих Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: мати [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка та син [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним по віку. [PERSON] один виховує сина, оскільки мати дитини не відвідує дитину протягом року, дитина любить батька. На момент відвідин дитина була доглянута. Відповідно до характеристики №324 від 08.03.2024 року, виданої Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] зареєстрований та проживає разом з сином та матір`ю в [ADDRESS] , не працює. Скарг до виконкому селищної ради на [PERSON] від жителів селища не надходило. Згідно довідок № 743 від 29.02.2024 року та № 661 від 29.02.2024 року, виданих КНП «Глибоцька БПЛ», [PERSON] на обліку у психіатра та нарколога не знаходиться. Як вбачається з витягу з інформаційно аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] станом на 05.032024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно довідки від 29.02.2024 року, виданої КНП « центр ПМСД Глибоцької СОТГ», [PERSON] здоровий, на «Д» обліку не перебуває. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати\~ справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має\~ бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Разом з тим, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Також, позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вказувала, що вона не хоче брати участі у вихованні та утриманні дитини, оскільки це відповідач хотів дитину, а тому нехай його сам виховує та утримує. Разом з тим, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Враховуючи вік дитини, позбавлення відповідача мати дитини, батьківських прав в даному випадку жодним чином буде не в інтересах дитини. В силу частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд в даному конкретному випадку не погоджується з висновком органу опіки та піклування Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 28.03.2024 року, згідно з яким було визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Так, у висновку органу опіки та піклування вказано те, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, проте не наведено належних підстав та достатніх аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини та не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи встановлені обставини про недоведеність навмисного ухиляння [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її винної поведінки у цьому чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідності позбавлення її батьківських прав істинним інтересам дитини, наданий висновок органу опіки та піклування, відсутність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до неї попередньо будь-яких інших заходів впливу, підстав для позбавлення її батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити, при цьому суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed