Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся суду з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, у якому просив суд зменшити розмір аліментів , які з нього стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2016 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує те, що у 2021 році у нього народилась друга дитина [PERSON] , яка також перебуває на його утриманні. Крім того, з березня 2022 року він призваний до лав ЗСУ в зв`язку з російською агресією. В липні 2023 року внаслідок бойових дій отримав поєднане вогнепальне осколкове сліпе поранення голови, грудей, живота, кінцівок, непроникаюче поранення грудей справа з наявністю стороннього тіла (металевого уламку), вогнепальний перелом грудного кінця правої ключиці, правобічний гемопневмоторакс. Позивач вказує, що більша частина його доходу йде й буде йти на його лікування, в тому числі на хірургічне втручання та подальшу реабілітацію після поранення. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 01 березня 2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач вважає позов необґрунтованим та безпідставним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2016 року про стягнення з позивача на користь неї аліментів на утримання дитини відрито виконавче провадження. Внаслідок невиконання позивачем рішення суду за ним утворилась заборгованість , яка станом на січень 2024 року становить 174\~381,90 грн., яка виникла з його вини. [PERSON] вказує, що вона офіційно працює в державній установі та отримує невелику заробітну плату, тож не в змозі самостійно задовольнити всі потреби сина , зокрема в харчуванні , одязі, лікуванні , відпочинку та іншому. Відповідач зазначає , що їхній спільний син відвідує приватні уроки англійської мови, що становить 2800 грн. на місяць та заняття з плавання, що становить 1600 грн. на місяць. [PERSON] вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що він утримує другу дитину та не надано доказів, що з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги платити аліменти. Відповідач наголошує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Крім того, твердження позивача про те, що він лікується і проходить реабілітацію за власні кошти не підтверджується доказами. Натомість, у виписках з медичних карт зазначено, що позивач пройшов курс медикаментозного лікування препаратами, що входять до національного переліку та індивідуальну програму реабілітації. Відповідач стверджує, що військовослужбовці, які отримали поранення під час виконання бойових завдань , отримують лікування та реабілітацію коштами держави.. З метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини та те, що обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання та можливості батьків, відповідач вважає, що позивач спроможний сплачувати аліменти на дитину у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) , оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері , але й батька (а.с.35-38). 20 березня 2024 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок умисного невиконання ним обов`язку зі сплати аліментів є безпідставною. [PERSON] вказує, що він тривалий час був без роботи, тому розмір доходів в місяць, в якому він не працював, розраховувався виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. В даному випадку закон захищає дитину й не бере до уваги, в яких умовах живе той з батьків, який сплачує аліменти. Позивач вказує, що з березня 2023 року він був призваний до ЗСУ , в липні 2023 року отримав бойовеа поранення, внаслідок якого переніс більше десятка операцій та знаходиться на лікуванні. [PERSON] стверджує, що дані обставини не давали йому змогу контролювати сплату аліментів на утримання сина. Крім того, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів вважає невірним. Позивач вказує, що готовий та буде по можливості утримувати свою дитину. Позивач вважає, що твердження відповідача щодо витрат на дитину документально не обґрунтовані й не можуть братись, як доказ. [PERSON] вказує, що утримує не лише свою другу дитину, а і цивільну дружину, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Щодо лікування за кошти держави, позивач заперечує вказаний факт та зазначає, що чеки за покупку ліків він не зберігав. Позивач наполягає, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки у нього змінились обставини, а саме народження другої дитини та перебування її та цивільної дружини на утриманні позивача , отримання бойового поранення та витрати на лікування (а.с.54-56). 27 березня 2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача [PERSON] вказала, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо утримання другої дитини та проходження лікування за власні кошти, а також враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною , враховуючи характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини та те, що обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків. Вважають, що позивач спроможний сплачувати аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. Крім того, позивач не спілкується з сином, жодним чином не бере участі у його вихованні, тож сподіватись , що позивач в подальшому буде надавати матеріальну допомогу, окрім аліментів, на утримання сина призводить до великих сумнівів (а.с.70-72). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає, що позивачем не доведено погіршення його майнового стану, а факт народження другої дитини не звільняє його від обов`язку утримання іншої дитини. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження факту утримання ним іншої дитини. Зазначила, що дитина відвідує гуртки, що потребує додаткових матеріальних затрат, а позивач і так має заборгованість по сплаті аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року видано виконавчий лист № 554/6469/16-ц від 07 лютого 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). На підставі виконавчого листа № 554/6469/16-ц 10.02.2017 відкрито виконавче провадження № 53382355 (а.с.10). З наданого відповідачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 31.01.2024 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 554/6469/16-ц про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 174\~381,90 грн. (а.с. 40-41). [PERSON] є військовослужбовцем по мобілізації з березня 2023 року, що підтверджується копією військового квитка (а.с.12-13) та у липні 2023 року отримав бойове поранення поєднане вогнепальне осколочне поранення голови, грудей, живота, кінцівок, множинні осколочні сліпі поранення обличчя. Вогнепальне осколкове сліпе непроникне поранення грудей з права з наявністю стороннього тіла (металевого осколку), вогнепальним переломом грудного кінці правої ключиці, правобічний гемо пневмоторакс. Сліпе проникнення поранення живота без ушкодження внутрішніх органів, з наявністю стороннього тіла. Множинні сліпі поранення верхніх кінцівок з ушкодженням ліктьової вени зліва. Множинні сліпі поранення нижніх кінцівок, проникаюче поранення лівого колінного суглобу. З переломом наколінника, гемартроз, непроникаюче поранення правого колінного суглобу, що підтверджується медичною документацією виписками з медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого (14-17,19,22, 58-61,104) з яких вбачається, що [PERSON] потребує подальшого лікування. З довідок військово-лікарської комісії вбачається, що отримана [PERSON] травна відноситься до тяжких (а.с.18,20-23,103). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається , що [INFO] у позивача народилася друга дитина [PERSON] (а.с.9). Позивачем до суду надано квитанції про переказ грошових коштів за період з липня 2023 року по березень 2024 року, однак з вказаних платіжних доручень не вбачається кому саме [PERSON] пересилав вказані кошти (а.с.98-101) . З пояснень [PERSON] вбачається, що вона з 2018 року проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] , з березня 2021 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. З доходу отримує 860 грн. соціальних виплат (а.с.57). З довідки виданої директором КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Полтавської міської ради» В.Павленко вбачається , що [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом КП «ЦПМСД № 1 ПМР » АЗПСМ № 10. Дитина знаходиться в групі динамічного спостереження у лікаря ортопеда, невролога, гастроентеролога, нефролога. На огляди до лікаря дитина з`являється у супроводі матері (а.с.87). Відповідач [PERSON] утримує сина , що підтверджується копіями квитанцій на придбання ліків, одягу , іграшок (а.с.128-145) . Матвій відвідує відвідує позашкільні платні заняття, про що свідчить договір про надання послуг (а.с.126) та квитанція про плату за надані послуги (а.с.127). З характеристики наданої учню 3-А Полтавської гімназії № 25 Гордієнку Матвію вбачається, що останній відвідує вказану гімназії з першого класу. Мати [PERSON] виховує сина сама, приділяє належну увагу його розвитку. Вона систематично відвідує школу, цікавиться не лише успіхами, але й справами класу, стосунками сина з однокласниками, психоемоційним станом хлопчика, його самопочуттям . Бере активну участь в класних батьківських зборах, конференціях, залучається до вирішення організаційних питань класу, є головою батьківського комітету, користується авторитетом серед інших батьків (а.с.123). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Статтею 192\~СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька чи зміна його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 1 ст.182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із вимогами ч.2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ст.191\~СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. З наданих до суду позивачем [PERSON] копій медичної документації вбачається, що останній має погіршення стану здоров`я після отримання поранення, перебуває на тривалому лікуванні, у зв`язку з чим не має можливості на даний час працювати. Таким чином, його стан здоров`я погіршився, а матеріальне становище змінилося, а тому дана обставина враховується судом як підстава для зменшення розміру стягуваних аліментів. При подачі позову позивач посилається також на ту обставину, що він перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого у них у 2021 році народилась донька, які знаходяться на його утриманні. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що зміна сімейного стану платника аліментів [PERSON] не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ним не доведено, що у зв`язку зі зміною сімейного стану його матеріальний стан погіршився. Так, квитанції про перерахунок коштів не є належними та допустимими доказами для доведення вказаних обставин, у розумінні статей 77-78 ЦПК України, оскільки не містять прізвища отримувача коштів. Крім того, у квітні 2024 року доньці [PERSON] виповнилося три роки, а отже і перебування її матері у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку припинено. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, змінився його стан здоров`я, його матеріальне становище, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, а тому час як зміна сімейного стану не вплинула на його матеріальний стан. Вирішуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються щомісячно з [PERSON] суд враховує погіршення стану здоров`я, а також його матеріальний стан, наявність бойового поранення , яке потребує довготривалого лікування, що позбавляє позивача можливості працювати, і приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення позову та зменшення розміру аліментів, що стягуються щомісячно з позивача на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. Саме такий\~розмір щомісячного\~грошового забезпечення\~суд вважає\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення потреб\~дитини,\~його фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку.\~У свою чергу такий розмір аліментів не буде порушувати права та інтереси дитини та буде дотримана вимога щодо гарантованого мінімального розміру аліментів не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений на підставі п.13 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову судовий збір у сумі 302 грн. 80 коп.. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а 908 грн. 40 коп. судового збору, які ним були сплачені при подачі позову, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial