Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити її батька [PERSON] батьківських прав відносно неї, його дочки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона народилася [INFO] у м. Бобровиця Чернігівської області. [INFO] померла її мати [PERSON] . Батько [PERSON] не проживає з позивачкою з 2015 року, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не сплачує аліменти, взагалі не приймає участі у її вихованні. Таким чином він не виконує батьківських обов`язків. [PERSON] з народження та постійно проживала з матір`ю, але після її смерті проживає з рідною тіткою (рідною сестрою матері) [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не проживає в м. Бобровиця, останній раз позивачка бачила його у 2020 році на похованні своєї матері. На підставі викладеного, позивачка просить позбавити батьківських прав її батька [PERSON] . Позивачка та її представниця у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до положень ч.11\~ст. 128 ЦПК України,\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України,\~так як\~зареєстроване місце\~його проживання\~чи перебування\~не відоме.\~У встановлений\~судом строк\~відзив на\~позов не\~подав,\~причини неявки\~у судове\~засідання не\~повідомив. Тому, за таких обставин, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без його участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Представниця третьої особи у судовому засіданні вважає, що є підстави для задоволення позову з огляду на поведінку відповідача, батька позивачки, стосовно своєї неповнолітньої доньки. Також додала, що органом опіки відповідачу було повідомлено про можливість позбавлення його батьківськи прав стосовно доньки [PERSON] . Проте, [PERSON] повідомив, що дійсно він не бажає брати участі у вихованні та утриманні своєї неповнолітньої доньки, щодо вирішення питання про позбавлення його батьківських прав покладається на розсуд органу опіки та суду, що, на думку представника третьої особи, свідчить про його байдужість до дитини. А тому, представник третьої особи вважає за доцільне побавити батьківських прав [PERSON] і таке відповідатиме інтересам дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона товаришувала із покійною мамою позивачки. Батька [PERSON] вона бачила останній раз на похованні [PERSON] у 2020 році. Свідку відомо, що [PERSON] після смерті матері проживає у родині тітки [PERSON] . Батько дитину не відвідує, не надає їй матеріальної допомоги, взагалі життям доньки не цікавиться. Допитана в\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~пояснила,\~що[PERSON] , яка померла [INFO] , була її сестрою. Племінниця [PERSON] , після смерті матері, проживає у її родині. Протягом цього часу батько дівчинки не проявляв до неї батьківської турботи, не надавав їй жодної матеріальної допомоги, не спілкується з нею. Також додала, що батько [PERSON] не проживав з родиною з 2015 року, не цікавився життям дитини, а лише сплачував аліменти до смерті матері дитини, [PERSON] . Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши учасників провадження, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні, та що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна у матеріалах справи, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] (а.с.9). Рішенням Бобровицької міської ради Чернігівської області від 04.04.2024 року № 117 затверджено висновок ограну опіки та піклування Бобровицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бобровицької міської ради Чернігівської області, виконавчий комітет Бобровицької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка виховується в родині тітки [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.11). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 373 від 28.11.2023 року, видно, що [PERSON] фактично та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] з [PERSON] (а.с.12). Згідно характеристики виданої Бобровицьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1, [PERSON] навчається в закладі з 1 класу. Заклад відвідує регулярно. Зараз проживає у сім`ї тітки [PERSON] , яка приділяє належну увагу вихованню дитини. За час навчання у закладі батько, [PERSON] , не цікавився навчанням дитини та не відвідував батьківські збори (а.с.13). Відповідно до характеристики виданої Бобровицькою міською радою, [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого на даний час невідомо, має дочку [PERSON] , [INFO] , яка з 2020 року проживає з тіткою [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] навчається у Бобровицькому ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1. За інформацією [PERSON] , батько [PERSON] тривалий час з дочкою не спілкується, вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням не займається (а.с.14). У акті оцінки потреб сім`ї № 1647 від 08.12.2023 року та висновку до даного акту № 1647/Б зазначено, що у квартирі де проживає [PERSON] , у неї є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для навчання та проживання. СЖО відсутні (а.с.15-19). Відповідно до ч.3\~ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В\~ст.7 СК України\~визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з ч.ч.2, 4\~ст.155 СК України,\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування:\~по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна;\~по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Відповідно до\~ст.19 СК України\~орган опіки та піклування повинен надати суду письмовий висновок щодо можливості позбавлення одного з батьків батьківських прав. Органом опіки та піклування в особі Бобровицької міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] . Дане рішення органу опіки та піклування, на думку суду, прийняте з урахуванням всіх обставин, є обгрунтованим і не суперечить інтересам дитини, оскільки протягом тривалого часу [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, належним чином не турбується про здоров`я і виховання неповнолітньої доньки, а тому позбавлення його батьківських прав у цьому конкретному випадку забезпечить найкращі інтереси дитини, так як батько дитини невзмозі забезпечити її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Отже, у судовому засіданні належними доказами доведено, що [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Також, відповідач належним чином не піклується про здоров`я дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням і медичним доглядом, а тому, суд доходить висновку про винну поведінку відповідача та його ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дочки і необхідність позбавлення його батьківських прав. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Позивачка просила у порядку ст.136 ЦПК України звільнити її від сплати судового збору враховуючи її неповнолітній вік, сімейний та матеріальний стан. Суд, зважаючи на характер спору, сімейний стан позивачки, яка втратила маму і просить позбавити батьківських прав батька, який не турбується про неї та матеріально не допомагає, беручи до уваги вік позивачки, яка не має самостійного доходу, вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору. У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved