Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу. У обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.08.2020 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Volkswagen» реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200819773. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2020 у справі 759/17404/20 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Потерпіла особа звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, на підставі заяви та наданих потерпілою стороною було складено страховий акт, відповідно до якого позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 16364,65 грн. Позивач вважає, що він отримав право регресної вимоги до відповідача на підставі ст.38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки останній під час дорожньо-транспортної пригоди, перебував у стані сп`яніння. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 16364,65 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2023 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.01.2024 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у засідання суду не з`явився, при цьому, у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2020 автомобіль марки «Volkswagen» реєстраційний номер [NUMBER] було застраховано ТОВ «Колдбокс Україна» у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у виді Полісу № ЕР-200819773. 28.08.2020 приблизно о 19 год. 24 хв. у м. Києві по Кільцевій дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності ТОВ «Колдбокс Україна», яким керував [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2020 у справі № 759/17404/20, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 15.12.2020, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2020 стосовно [PERSON] в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП залишено без змін. У частині визнання [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП постанова суду першої інстанції не оскаржувалась. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інше, справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно винуватості [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до зазначених вище норм, не підлягають повторному доведенню. До позивача звернувся [PERSON] водій пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER] із заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER] , зроблено Акт огляду транспортного засобу. Відповідно до ремонтної калькуляції загальна вартість ремонту становить 21892,08 грн. Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі зібраних документів та заяви [PERSON] складено страховий акт № 200000331232 від 02.11.2020 відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 16364,65 грн, яку було виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № ЗР115233 від 09.11.2020. Згідно з ст. 22 ЦК України особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно з пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди відповідно до ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану сп`яніння. Ураховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу у розмірі 16364,65 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved