Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Вимоги позову обґрунтовує тим, що з 23.04.1994 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає зі своєю бабусею. Як зазначено в позові, з грудня 2017 року шлюбні відносини між ними припинено і з вказаного часу проживають окремо. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім`я розпалася і відновити подружні стосунки неможливо, оскільки між позивачем і відповідачем втрачено почуття любові, довіри та поваги. Позивач на примирення не згоден, шлюб носить формальний характер. Між сторонами на даний час відсутній спір з приводу поділу майна. В судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача адвокатом Трачук Н.І. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку за адресою її реєстрації (а.с.22). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Судом встановлено, що 23.04.1994 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який було зареєстровано Малокатеринівською селищною Радою Запорізького району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Згідно з свідоцтвом про народження від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні найшов своє підтвердження факт того, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство сторонами не ведеться, бажання до примирення у них відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved