Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

27 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2949 від 14.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості в розмірі 12422,10 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 31.03.2021 року відкрито виконавче провадження № 65000451 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 14.01.2021року за реєстраційним №2949 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості в розмірі 12422,10 гривні. Також приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. в рамках виконавчого провадження №65000451 винесені постанови: 31.03.2021 року та 20.09.2023 року про арешт коштів боржника. Як вбачається з спірного виконавчого напису заборгованість виникла за кредитним договором №1495319 від 02.12.2019 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», яке в подальшому відступило право вимоги за договором №47-МЛ від 20.02.2020 року відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». [PERSON] зазначає, що вона не укладала такого договору з ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», і відступлення права вимоги боргу відповідачу здійснено без її відома та погодження. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивачкою також подано до суду окреме клопотання про забезпечення її позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні. Подалі [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, просила їх задовольнити. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено: зупинено стягнення у виконавчому провадженні №65000451 від 31.03.2021року, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 14.01.2021року за реєстраційним №2949 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості в розмірі 12422,10 грн., до набрання законної сили рішення Чугуївського міського суду Харківської області за позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню від 26.09.2023року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та провадження у ній відкрито, розгляд справи визначено проводити у загальному позовному провадженні. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2024 року закрите підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Учасники\~справи \~до суду\~не з`явилися,\~причину неявки\~суду не\~повідомили,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлялися відповідно\~до \~ст.128\~ЦПК України,\~заяв про\~розгляд справи\~в їх\~відсутності до\~суду не\~надходило.\~ Відповідач\~не надав\~до суду\~відзиву на\~позовну заяву,\~у зв`язку\~із чим\~суд вважає\~можливим ухвалити\~у справі\~заочне рішення\~відповідно до\~ч.4\~ст.\~223\~ЦПК України.\~Оскільки розгляд\~справи відбувається\~за відсутності\~учасників справи,\~ фіксування\~судового процесу\~звукозаписувальним технічним\~засобом \~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~не здійснюється. \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 20.02.2020 року по 02.20.2020 року в загальній сумі 12422,10 грн., з яких: 2910,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1500 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 6182,10 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 900,00 грн. строкова заборгованість за штрафами і ненями (нараховано з 18.12.2019 року до 20.02.2020 року; 930,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат»; зареєстровано в реєстрі за № 2949. Заборгованість виникла за кредитним договором № 1495319 від 02.12. 2019 року, укладеного між ТОВ « МІЛОАН» та [PERSON] . Подалі на підставі договору відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20.02.2020 року ТОВ « МІЛОАН» відступлено право вимоги ТОВ «ФК«Кредит Капітал». За вказаним виконавчим написом 31.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65000451. Також приватним виконавцем округу Харківської області Близнюковим Ю.В. в рамках виконавчого провадження № 65000451 винесені постанови: 31.03.2021 року про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] , та від 20.09.2023 року - постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку( [NUMBER] та належать боржнику [PERSON] . Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України, зокрема, таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто з 22 лютого 2017 року редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 757/57789/20-ц, провадження № 61-7017св22. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) звернуто увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку із зазначеним посилання в позовній заяві [PERSON] на те, що вона не укладала жодного кредитного договору з ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«Кредит Капітал» суд не може прийняти до уваги, оскільки позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що кредитний договір №1495319 від 02.12.2019 року визнаний недійсним, неукладеним тощо. Із аналізу наданих сторонами доказів встановлено, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, який вчинений 14.01.2021 року щодо кредитного договору, який був укладений в простій письмовій формі 02.12.2019 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , вчинений в строки, встановлені законом, з дня виникнення права вимоги за договором щодо кредитного договору, тобто не сплив трирічний строк, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Однак цей виконавчий напис вчинений щодо кредитного договору, \~ який не є нотаріально посвідченим, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Недодержання нотаріусом вищезазначеної умови при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви (а.с.1) та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього в сумі 1610, 40 грн., який відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved