Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 29 вересня 2021 року між ПАТ «Клірінговий дім» та [PERSON] укладено заяву- договір про надання споживчого кредиту № 57002 від 29 вересня 2021 року. На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 172500 грн. Відповідач зобов?язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти та комісію, визначені договором, а також здійснити кінцеве погашення кредиту у строки, визначені в графіку платежів. Дата остаточного повернення кредиту 29 вересня 2024 року. За користування кредитними коштами договором передбачена сплата процентів у розмірі 0,0001 відсотків річних та щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту. Позивач свої зобов?язання за договором виконав та перерахував кредитні кошти у визначеному договором розмірі 30 вересня 2021 року. В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Банк намагався застосувати позасудові способи врегулювання спору, але всі вони виявилися безрезультатними. Оскільки відповідач порушив зобов?язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, у позивача виникло право достроково вимагати повернення частини суми кредиту, що залишалася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина 2 статті 1050 ЦК України). Розмір заборгованості станом на дату звернення з позовом до суду (27 грудня 2023 року) складає 251646,00 грн, з яких 148490,80 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 103155,00 грн заборгованість за комісіями. Вказану суму заборгованості, яка з урахуванням комісій склала 251646,00 грн, та судові витрати в розмірі 2684,00 грн просила стягнути в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 14 березня 2024 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 20 березня 2024 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень\~статті 274 ЦПК України,\~справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи 29 вересня 2021 року на підставі поданої до банку заяви - анкети між ПАТ «Клірінговий дім» та відповідачем [PERSON] укладено заяву- договір про надання споживчого кредиту № 57002 від 29 вересня 2021 року. Умови кредитування також викладені у підписаних відповідачем паспорті споживчого кредиту, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту (додаток 1 до паспорту споживчогокредиту) (а.с. 6, 7-8, 9 зв, 10 зв., 11-12, 12 зв., 13 зв.). Згідно з умовами уклаленого договору банк надав відповідачу споживчий кредит «Кредит готівкою» у сумі 172500,00 грн строком на 36 місяців з датою остаточного повернення кредиту 29 вересня 2024 року. Кредит наданий позичальнику для рефінансування кредитної заборгованості за кредитними договорами, укладеними [PERSON] з АТ «ПУМБ», АТ «Укрсиббанк», АТ «Ідея Банк». Відповідач зобов?язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти та комісію, визначені договором, у строки, визначені в графіку платежів, а також здійснити кінцеве погашення кредиту до 29 вересня 2024 року. За користування кредитними коштами договором передбачена сплата процентів у розмірі 0,0001 відсотків річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту та комісія за перерахування від клієнта 22500,00 грн від суми кредиту. Позивач свої зобов?язання за договором виконав та перерахував кредитні кошти у визначеному договором розмірі та порядку 30 вересня 2021 року, що підтверджується даними платіжних інструкцій № 57002/1, № TR.534470.810.1230, № 57002/5, № 57002/3, № 57002/7, № 57002/6, № 786_3, № 786_2 (а.с. 14, 14 зв.,15, 15 зв., 16, 16 зв.). В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно з наданої банком виписки з особового рахунку [PERSON] про рух коштів за період з 29 вересня 2021 року до 06 листопада 2023 року станом на 06 листопада 2023 року в графі «дебет» зазначені дані «148190,80 грн» (а.с. 17-17зв.) Згідно з даними долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, складеного головним бухгалтером банку, станом на 07 листопада 2023 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 251646,00 грн, з яких 148490,80 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 103155,00 грн заборгованість за комісіями, 0,20 грн заборгованість за процентами (а.с. 5 зв - 6). Представник позивача в позовній заяві вказала на застосування банком позасудових способів врегулювання спору, але вони залишені позичальником поза увагою. Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості, представник позивача в позовній заяві посилалася на право банка достроково вимагати повернення частини суми кредиту, що залишалася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України через порушення відповідачем зобов?язання щодо повернення чергової частини суми кредиту. Проте доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві про узгодження банком та відповідачем права кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого ще не настав, а також доказів направлення бенком відповідачеві вимоги про дострокове розірвання договору споживчого кредиту до позовної заяви не додав. Тому ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року надано позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом зазначення доказів, що підтверджують обставини узгодження банком та відповідачем права кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого ще не настав, долучення доказів на підтвердження обставин щодо застосування банком позасудових способів врегулювання спору про які зазначено у позовній заяві. Не зважаючи на отримання 19 лютого 2024 року уповноваженим представником позивача копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, зазначені в ухвалі недоліки не усунуті, відповідні докаи не надані. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов?язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов?язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Суд встановив, що відповідно до пункту 1 заяви договору № 57002 від 29 вересня 2021 року банк надає позичальнику споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника. Вказаний договір споживчого кредитування не містить погоджених сторонами умов про право банка вимагати дострокового виконання боргових зобов?язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов?язань чи їх частини. Дата остаточного повернення кредиту визначена в договорі 29 вересня 2024 року, тобто на момент звернення позивача з позовною заявою до суду та на момент розгляду справи строк повернення кредиту не настав. Тож праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати погодження такого права у договорі споживчого кредитування та реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов?язання відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Суду не надано доказів, що сторонами в договорі споживчого кредиту було передбачено право кредитора вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, як і доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано. Тому суд дійшов висновку, що у [PERSON] не виник обов?язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за договором споживчого кредитування. Висновки за результатами розгляду Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживче кредитування у розмірі 251646,00 грн є не доведеними. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2684,00 грн. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила сума судового збору поверненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed