Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Овсієнко Алла Вікторівна у якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 23171 виданий 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з неї заборгованості у розмірі 11\~589,89 грн. на користь АТ «БАНК ФОРВАРД», а також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 4\~000 грн. В\~обґрунтування позовних\~вимог вказала,\~що 20.08.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис № 23171 про стягнення з неї на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» грошові кошти у сумі 11\~589, 89 грн. за кредитним договором №89273417 від 18.05.2011 року, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є відповідач. 06 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. на підставі виконавчого напису № 23171 від 20 серпня 2021 року, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67416840. В подальшому 06.11.2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника та 17.07.2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, \~також було\~порушено строки\~його вчинення.Вказує, наданий нотаріусу кредитний договір не був посвідчений нотаріально, розмір заборгованості вона не визнає та не погоджується з його розрахунком, письмову вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису від відповідача не отримувала. Тому звернулася до суду з вказаним позовом. Представник відповідача уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізчиних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк Форвард» С. Міхно, надіслав до суду письмові пояснення у яких просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказав, що нотаріусом за заявою АТ «Банк Форвард» було вчинено виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 перевірено подані АТ «Банк Форвард» на обґрунтування вимог повного пакету документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов?язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вказує, що позивач не надає відповідних доказів на підтвердження своїх тверджень, щодо не дотриманням нотаріусом принципу безспірності при вчиненні виконавчого напису, зокрема контррозрахунку заборгованості. Вказує, що за виконавчим написом нотаріуса з позивача стягнуто розмір заборгованості за договором, який підтверджується випискою з рахунку позивача відкритого у АТ «Банк Форвард», яку було надано приватному нотаріусу. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. пояснень до суду не направив, ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заяву з додатками повернулася до суду із проставлення поштової відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою». За приписами пункту 4 частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Третя особа приватний виконавець Овсієнко А.В., ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримала 05.09.2023 року, про що свідчить відмітка згідно у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення особисто. Пояснень, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, \~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідив матеріали справи та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 23171, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 89273417 від 18.05.2011, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», за період з 29.04.2019 року до 28.07.2019 року. 06 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу\~м.\~Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67416840 про стягнення\~з [PERSON] на користь АТ «БАНК\~ФОРВАРД»,\~ заборгованості в розмірі 11\~589,89 грн. Також 06 листопада 2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] та 17.07.2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 17 травня 2021 року, між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] укладено кредитний договір № 89273417 на суму 3052 грн. строком на 305 днів з 18.05.2011 року до 18 березня 2012 року, кредитна ставка 23,4 % річних. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. У своїй Постанові від 21 вересня 2021 року (справа 910/10374/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». При цьому в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так позивачем долучено кредитний договір № 89273417 від 17.05.2011 року, який був укладений між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] . В той же час відповідачем не надано суду доказів, що АТ «Банк Форвард» нотаріусу при вчиненні виконавчого напису було долученого нотаріально посвідчений договір. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, суперечить вимогам\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999\~та є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також не надано доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірною. Доводи відповідача щодо надання таких розрахунків нотаріусу не підтвердженні жодними доказами. Таким чином відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис від 20 серпня 2021 року №23171, нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та виконав вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Враховуючи викладене вище суд вважає про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису від 20 серпня 2021 року №23171 таким, що не підлягає виконанню, тому суд дійшов до висновку позов підлягає задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. \~Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1-4\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так,\~позивачем в\~позовній заяві\~було зазначено\~про попередній\~(орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат\~в тому\~числі щодо\~правничої допомоги,\~які він\~планує понести\~у зв`язку\~з розглядом\~справи у\~суді.\~ В\~матеріалах справи\~наявний \~ордер про\~надання правничої\~допомоги,\~договір про\~правничу допомогу\~від 01\~серпня 2023\~року,\~в п.\~4.1.\~якого сторони\~погодили погодинну оплату у розмірі 500 грн.. Детальний опис та акт виконаних робіт виконаних адвокатом від 03.08.2023 №1, із зазначенням вартості, часу (8 годин) та опису наданої послуги з підготовки позовної заяви з додатками та заяви про забезпечення позову. Тобто позивач скористалася своїм правом на професійну правничу допомогу, понесла витрати на оплату цієї допомоги та має право на їх відшкодування. При визначенні розміру стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд враховує характер виконаної адвокатом роботи, зокрема з написання позову та заяви про забезпечення позову у даній справі та підготовку необхідних документів. А також враховуючи принципи співмірності та розумності таких судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру та витраченого часу, з огляду на відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, тому суд вважає вказану позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4\~000 грн. справедливою, обґрунтованою та такою, що не є завищеною чи неспівмірною з наданим обсягом адвокатських послуг, тому з відповідача АТ «БАНК ФОРВАРД» на користь позивача [PERSON] слід стягнути 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно ст.141 ЦПК України,\~з відповідача\~АТ «БАНК\~ФОРВАРД» на\~користь позивача\~слід стягнути\~ витрати\~по сплаті\~судового зборув сумі 1610,40 грн. (судовий збір сплачений за розгляд позовної заяви 1073,60 грн. + 536,80 грн. судовий збір сплачений за розгляд\~заяви про\~забезпечення позову).\~ Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 12,\~13,\~81, 141, 245,\~263-265,\~268, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved