Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

У квітні\~2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Коллект\~Центр» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості,\~у якій\~позивач просив\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 101889704\~від 26.10.2021\~року в\~сумі 103\~500,00\~грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 26.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №101889704, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн. строком на 30 днів, з нарахуванням процентів 7 500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% за кожен день користування кредитом та одноразової комісії у сумі 2000,00 грн. 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101889704 від 26.10.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101889704 від 26.10.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] [PERSON] \~не виконував\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~у зв`язку\~з чим\~допущено заборгованість,\~яка станом\~на 08.04.2024\~року становить\~103\~500,00\~грн.,\~та складається\~з:\~ \~ - заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн.; - заборгованості по процентам 81 500,00 грн.; - заборгованості з комісії 2 000,00 грн. З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання умов кредитного договору, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. У зв`язку з цим, враховуючи норми ст. 247, 280 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Так, судом встановлено, що 26.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №101889704. Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.5.1., 1.5.2., кредитного договору, [PERSON] отримав кредитні\~кошти у\~сумі 20\~000,00\~грн.\~строком на\~30\~днів з\~26.10.2021\~року,\~з нарахуванням\~процентів 7\~500,00\~грн.,\~які нараховуються\~за ставкою\~1,25%\~за кожен\~день користування\~кредитом та\~одноразової комісії\~у сумі\~2000,00\~грн.\~ 26.10.2021 року на виконання умов договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на кредитний рахунок [PERSON] 20 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №34304912. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Відповідно до змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом\~на 08.04.2024\~року становить\~103\~500,00\~грн.\~та \~складається з:\~ \~ - заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн.; - заборгованості по процентам станом на 10.02.2022 року 67 500,00 грн.; - заборгованості по процентам нарахованих з 10.02.2022 по 23.02.2022 14 000,00 грн.; - заборгованості з комісії 2 000,00 грн. 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101889704 від 26.10.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Згідно витягу з Додатку №3 до договору факторингу № 10-02/2022-50 від 10.02.2022 року, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за Договором про споживчий кредит №101889704 від 26.10.2021 року із загальною сумою заборгованості 89 500,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн.; заборгованості по\~процентам станом\~на 10.02.2022\~року \~67\~500,00\~грн.\~та заборгованості з комісії 2 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало за кредитним договором 5,00% денних за період з 10.02.2022 року по 23.02.2022 року у сумі 14 000,00 грн. 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101889704 від 26.10.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , згідно наданого витягу з реєстру боржників. Згідно п.1 ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Проте, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Станом на 10.02.2022 року, день укладення першого договору факторингу, заборгованість [PERSON] \~становила 89\~500,00\~грн.,\~яка складається\~з:\~ заборгованості\~за тілом\~кредиту \~20000,00\~грн.;\~ заборгованості по процентам станом на 10.02.2022 року 67 500,00 грн.; заборгованості з комісії 2 000,00 грн. Згідно п. 2.3.1.2. кредитного договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Згідно п. 1.6. кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Заборгованість за відсотками була нарахована первісним кредитором в межах строку дії кредитного договору з 26.10.2021 року по 24.01.2022 року, в межах 30 днів основного строку дії договору та максимальних 60 днів продовженого строку дії договору, у відповідності до п.п. 1.5.2., 1.6., 2.3.1.2. кредитного договору, та склала 67 500,00 грн. Так, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. Водночас, ТОВ «Вердикт Капітал» після отримання статусу кредитора нарахувало за кредитним договором 5,00% денних за період з 10.02.2022 року по 23.02.2022 року у сумі 14 000,00 грн., тобто поза межами визначеного договором строку кредитування та в порушення п. 2.3.1.2. кредитного договору. Заборгованість за кредитним договором у сумі 89 500,00 грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Отже, враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, що становить 89 500,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн.; заборгованості по\~процентам -\~67\~500,00\~грн.\~та заборгованості\~з комісії\~-\~2000,00\~грн. В частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 10.02.2022 року по 23.02.2022 року у сумі 14 000,00 грн. позов задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав. Також суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Мілоан», і позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Суд зазначає, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з викладеного, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, у позовній заяві, з-поміж іншого, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. До позову долучено договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між адвокатським об`єднанням Лігал Ассістанс та позивачем, виконання цього договору з боку адвокатського об`єднання підтверджується актом №4 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року на суму 25 000,00 грн. та платіжною інструкцією №0421260000 від 15.03.2024 року про сплату за надання юридичних послуг за договором №02-01/2023. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial