Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 73665,16 грн., 3% річних в сумі 1186,95 грн., інфляційні витрати в сумі 7662,60 грн. та стягнення з відповідача понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з єдиною централізованою системою опалення та є споживачем послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідача виникла заборгованість за період з 01.02.2013 року по 31.01.2022 року в сумі 74476,69 грн., 3% річних в сумі 1186,95 грн., інфляційні витрати в сумі 7662,60 грн. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2023 року позовні вимоги\~Комунального підприємства\~«Харківські теплові\~мережі» задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства Харківські теплові мережі" заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.02.2013 року по 31.01.2022 року в сумі 74476,69 грн., 3% річних в сумі 1186,95 грн., інфляційні витрати в сумі 7662,60 грн., а всього в сумі 83326 (вісімдесят три тисячі триста двадцять шість) грн. 24 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) грн. 00 коп. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.04.2024 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Косінцева К.В. про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2023 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - скасувано і призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Косінцевем К.В. подано відзив, в якому останній просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, представник відповідача [PERSON] адвокат Косінцев К.В. в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили, у відзиві просили розглянути справу без їх участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи,\~що в\~справі є\~достатні дані\~про права\~і взаємовідносини\~сторін,\~відповідачі належним\~чином повідомлені\~про місце\~і час\~судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкрито обліковий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно з наданих позивачем доказів, заборгованість відповідача за вказані вище послуги складає за період з 01.02.2013 року по 31.01.2022 року в сумі 74476,69 грн., 3% річних в сумі 1186,95 грн., інфляційні витрати в сумі 7662,60 грн. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова №630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість за період з 01.02.2013 року по 31.01.2022 року в сумі 74476,69 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Відповідно до положень ст.ст.\~541,\~543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь - кого з них окремо. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення заборгованість в розмірі 74476,69 грн. З матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідач\~просить застосувати\~до позовних\~вимог наслідки\~пропуску строку\~позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 12.03.2017 року заявлені в межах строку позовної давності. Беручи до уваги, що з даним позовом до суду позивач - КП «Харківські теплові мережі» звернувся 15.06.2023 року, а період стягнення позивач зазначає з 01.02.2013 року по 31.01.2022 року, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за період з 01.02.2013 р. до 12.03.2017 р. задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконував, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 12.03.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 61152,01 грн. Положеннями ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються, вчасно не проводять оплату послуг, якими користуються, вказана у розрахунку позивача заборгованість відповідачами на теперішній час не погашена. Крім того, відповідачу на підставі\~ст. 625 ЦК України\~здійснено індексацію боргу, нараховано за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 року суму інфляційних витрат в сумі 7662,60 грн. , 3% річних в сумі 1186,95 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню. При розв`язанні вимоги щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. на користь [PERSON] . Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим, на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідачів адвокатом Косінцевим К.В. надано: -копію договору про надання професійної правничої допомоги [PERSON] від 06.11.2023 року, детальний опис робіт за надану правову допомогу від 29.04.2023 року, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин (1 година, вартість 1500,00 грн., правовий аналіз матеріалів справи та узгодження правової позиції з клієнтом (1 година, вартість 1500,00 грн., підготовка процесуальних документів, а саме: складання заяви про перегляд заочного рішення (1 година, вартість 2000,00 грн.), підготовка процесуальних документів, а саме: складання відзиву на позовну заяву до суду (2 години, вартість 4000,00 грн.), копію акту про прийняття- передачі наданих послуг; Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Відповідно до вимог діючого законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі N 910/906/18. Представник позивача подав заяву про зменшення судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір витрат не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт. Зауважив, що заявлений розмір витрат є завищеним. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви представника відповідача, в контексті положення частини четвертої статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена представником відповідача сума є неспівмірною. При цьому, суд погоджується з доводами представника позивача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу представника відповідача з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді та тривалість та кількість судових засідань), критерію реальності таких витрат. Враховуючи викладене й те, що позовні вимоги задоволено частково, а заявлений представником відповідачів адвокатом Косінцевим К.В. розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на заперечення представника останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 1 000,00 грн. на користь відповідача [PERSON] . Крім того, враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 84%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2254,56 грн. (2684 грн.*84/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial