Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з двома позовними заявами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. У зв`язку з тим, що обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин, а саме\~з приводу визнання права власності, суд ухвалою від 11.12.2023 року (а.с. 30) об`єднав в одне провадження цивільну справу за позовною заявою\~ [PERSON] до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування\~(справа 278/5201/23, провадження № 2/278/1471/23) та цивільну справу за позовною заявою\~ [PERSON] до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування\~(справа № № 278/5203/23, провадження № 2/278/1472/23),\~присвоївши єдиний унікальний номер справи 278/5201/23, провадження № 2/278/1471/23. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Сільськогосподарського підприємства «Полісся» площею 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату серії ЖТ № 0141879. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Сільськогосподарського підприємства «Полісся» площею 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату серії ЖТ № 0141876. Спадкоємицею після померлих була [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не встигла оформити своїх спадкових прав, оскільки померла. Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до приватного натаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н. В., однак отримала відмову з причини відсутності правовстановлюючих документів. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені вище земельні частки (паї). \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не з`явились. \~ \~ \~ \~У матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності; позовні вимогти просить задовольнити (а.с. 138). \~ \~ \~ \~Представником відповідача також подано заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 23, 58). Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , а також онукою [PERSON] , що вбачається з копій спадкових справ (а.с. 65-127). [INFO] помер [PERSON] (зворот. а.с. 80). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 84). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 72-73), яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (зворот. а.с. 136). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 264 від 14.03.2023 року (а.с. 12) [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0141879 на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 02 липня 1997 року № 185 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» (с. Старошийка Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), про що свідчить запис № 98 в Журналі реєстрацій сертифікатів, на право на земельну частку (пай). З довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 266 від 14.03.2023 року (а.с. 46) вбачається, що [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0141676 на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 02 липня 1997 року № 185 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» (с. Старошийка Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), про що свідчить запис № 96 в Журналі реєстрацій сертифікатів, на право на земельну частку (пай). Згідно з копією спадкової справи № 513 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за законом останнього є [PERSON] (а.с. 79-81). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н. В. № 955/02-14 від 10.10.2023 року (а.с. 10) згідно спадкової справи № 121/2023, яка була заведена приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. 12.05.2023 року, спадкоємцем за законом померлої [INFO] [PERSON] є її дочка [PERSON] ; крім неї спадкоємцем с: [PERSON] внучка померлої, спадкоємиця за заповітом на інше майно; інформація про інших спадкоємців у спадковій справі відсутня. Зазначене також вбачається з копії спадкової справи № 121/2023 (а.с. 65-78). Згідно з копією спадкової справи № 102/2013 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за законом останньої є [PERSON] (а.с. 82-127). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] її матері [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яке перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся», місцезнаходження якого: Житомирська область, Житомирський район, с. Старошийка, розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] її матері [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яке перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся», місцезнаходження якого: Житомирська область, Житомирський район, с. Старошийка, розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 45). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 25 ЦК України\~цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до\~ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до\~ст. 549 вказаного Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 524 ЦК УРСР 1963 року\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до приписів\~ст. 1216 ЦК України (в редакції 2003 року)\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7\~Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~/далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»\~встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 6\~Європейської Конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] , яка за життя не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] , зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву частково та визнати за позивачами право власності на спадкове майно за заповітом. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: partial