Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до Миронівського районного суду з позовом, у якому просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 291\~276 гривень 22 копійки. Позовна вимога ґрунтується на тому, що між позивачем та відповідачем 19 березня 2023 року укладено кредитний договір № 417335-КС-009, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 74\~000 гривень. В порушення умов кредитного договору, відповідач в добровільному порядку не сплатив позивачу тіло кредиту в розмірі 74658 гривень 42 копійки та відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 216 617 гривень 80 копійок. Відповідач у відзиві проти задоволення позову заперечила, свої заперечення мотивувала тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів укладення між ними кредитного договору, надання кредитних коштів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Під час розгляду справи судом встановлено, що 19 березня 2023 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 417335-КС-009 (а.с. 35-54), за яким відповідачу на банківську картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк» 19 березня 2023 року було перераховано 74\~000 гривень. У відповідності до пунктів 2.1, 2.4, 2.7, кредитного договору тіло кредиту становить 74\~000 гривень, які відповідач мав повернути позивачу до 03 вересня 2023 року, при цьому сплативши 1,14975569 відсотка за один день користування кредитними коштами (а.с. 35). Згідно із п. 2.8 орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 192\~360 гривень. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач виконав узяті на себе кредитні зобов`язання, зокрема сплатив позивачу в строк до 03 вересня 2023 року тіло кредиту та відсотки. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача 74\~000 гривень у якості погашення заборгованості за тілом кредиту. Крім того, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач сплатила позивачу відсотки за користування кредитом, то суд вважає, що із неї на користь позивача також слід стягнути відсотки, які з урахуванням змісту п. 2.8 становлять 118\~360 гривень (від 192360 орієнтовної загальної вартості наданого кредиту відняти 74\~000 тіла кредиту залишається 118\~360 гривень відсотків). З урахуванням змісту зазначеної в пункті 2.8 кредитного договору інформації, суд вважає що саме на такий розмір відсотків за користування кредиту погодилася відповідач підписуючи кредитний договір. Зважаючи на викладене, нарахування позивачем відповідачу 216\~617 гривень відсотків за користування кредитом виходить за межі кредитного договору від 19 березня 2023 року № 417335-КС-009, а отже є безпідставним. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 19 березня 2023 року № 417335-КС-009 в загальному розмірі 192\~360 гривень, відмовивши у задоволенні решти позову. Приймаючи рішення по справі суд не бере до уваги доводи відповідача, щодо того, що між нею та позивачем не укладався кредитний договір, і що вона на отримувала кредитні кошти, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема Рухом коштів по картці від 2 квітня 2024 року, із якої вбачається, що 19 березня 2023 року на рахунок відповідача, відкритий в АТ «Універсал Банк» трьома платежами було перераховано 74\~000 гривень (25000+25000+24000+74000), при цьому вона в цей же день розпочала користуватися цими коштами здійснивши 13 платежів (а.с. 163-170). При цьому позивачем додатками, наданими до відповіді на відзив також спростовано доводи відповідача щодо того, що нею та позивачем шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» 19 березня 2023 року не підписувався кредитний договір № 417335-КС-009. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, позивач 15 листопада 2022 року сплатив судовий збір за пред`явлення позову в розмірі 3 495 гривень 31 копійку, які у відповідності до норми ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial