Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2023 року звернулася до Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~областіз позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2017 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідній актовий запис № 20. Від цього\~шлюбу подружжя\~дітей не\~має.Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, через проживання ними у різних містах. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території України та зв`язок з ним відсутній. Подружжя припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Подальше збереження\~шлюбу неможливе,\~оскільки суперечить\~інтересам позивача.Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~областівід 28 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Кунець Н.Р. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Справа надійшла до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 04 березня 2024 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Озерянську Ж.М. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2024 року цивільну справу за позовною заявою\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбупередано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. Справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 08 травня 2024 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 13 травня 2024 року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість матеріали справи містять заяву позивача, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Оскільки, відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 478328 від 05.03.2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , то останній був повідомлений, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 20 (а.с. 3). Також встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільних дітей, між ними примирення неможливе. Між позивачем та відповідачем відсутній майновий спір. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] не заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved