Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 1. 24.07.2023 року [PERSON] (далі - позивачка), в особі представника, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, в якому просить суд визначити місце проживання [PERSON] , малолітнього, [INFO] , разом з матір`ю. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.06.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 12.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2017 року по справі № 496/808/17, місце проживання дітей визначено місцем проживання батька - [PERSON] . У 2018 році [PERSON] звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, яка була задоволена та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1000,00 гривень на кожну дитину. В подальшому [PERSON] отримав виконавчий лист та на його підставі у Біляївському ВДВС в Одеській області відкрите виконавче провадження № 5615334. Заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] у даному виконавчому провадженні відсутня. У травні 2022 року позивачка звернулася до Служби у справах дітей Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області щодо надання згоди на проживання неповнолітньої доньки - [PERSON] разом із матір`ю та визначення порядку та часу побачень з малолітнім сином - [PERSON] з матір`ю. Висновком Служби у справах дітей Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області від 30.05.2022 року було визначено місце проживання неповнолітньої доньки - [PERSON] разом із матір`ю, а також визначено, що побачення сина з матір`ю належить, тимчасово, на час воєнного стану в Україні, проводити на території села Вигода Одеського району Одеської області, у час, дні та на термін коли дитині та матері буде зручно. У серпні 2022 року, під час одного з побачень, дитина виявила бажання проживати разом з матір`ю та сестрою за місцем проживання матері. З цього часу він проживає з матір`ю. У червні 2023 року позивачка звернулася до Служби у справах дітей Таїровської селищної ради із заявою про проведення обстеження житлово-побутових умов та складання акту обстеження умов її проживання. 19.07.2023 року Службою у справах дітей Таїровської селищної ради було складено Акт обстеження умов проживання позивачки, відповідно до якого проведено обстеження приватного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що в будинку для виховання та розвитку дитини створені усі умови. Позивачка до кримінальної відповідальності не притягувалася, на наркологічному обліку не значиться, проявів психічних розладів не має, а також зареєстрована як фізична особа-підприємець та отримує стабільний дохід. Позивачка з відповідачем не можуть досягти згоди щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . За вказаних обставин позивачка, в особі представника, звернувся з позовом до суду. 3. Відповідач до суду відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, але представником надано до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки, на заявлених позовних вимогах, наполягала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 53) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року, цивільну справу № 496/5193/23, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 30-31) 6. Згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 04.08.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім цього відповідачу було надано строк для надання відзиву. (а.с. 34-35) 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 21.02.2024 року було підготовче провадження по справі закрито та призначено цивільну справу до розгляду по суті. (а.с. 48) 9. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень з повідомленням про вручення, одне з яких повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 38), а інше було отримане відповідачем 05.12.2023 року (а.с. 45), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 11. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , малолітнього, [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 8. (а.с. 10) 15. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2017 року по справі № 496/808/17, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Біляївської РДА Одеської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, задоволено та визначено місцем проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , місце проживання батька - [PERSON] (а.с. 11-14) 16. З копії висновку органу опіки та піклування про надання згоди проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , побачення та спілкування малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , № 858/02-13/31 від 30.05.2022 року, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне надати згоду на проживання доньки, [PERSON] , [INFO] , за її згодою, за місцем проживання матері, [PERSON] , [INFO] , а побачення, спілкування матері, [PERSON] та сина, [PERSON] , [INFO] , проводити, тимчасово, на час воєнного стану в України, на території села Вигода Одеського району Одеської області, у час, дні та на термін, коли дитині та матері буде зручно. (а.с. 16-17) 17. Згідно копії довідки № 669/АП/15-32-53-19 про доходи ФОП єдиного податку, виданої 14.02.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області Державної податкової служби України, [PERSON] перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності у ДП у Малиновському районі м. Одеси. Дохід від підприємницької діяльності за період з 31.05.2022 року по 31.12.2022 року складає 140000,00 гривень. (а.с. 9) 18. Відповідно копії повного Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ВР-000391925, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 25.10.2022 року, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 18) 19. Відповідно до копії довідки № 126 про проходження психіатричного огляду, виданої «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради 01.06.2023 року, у [PERSON] проявів психіатричних розладів не має. (а.с. 19) 20. З копії довідки № 186, виданої 23.06.2023 року КП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я Одеської обласної ради» вбачається, що [PERSON] на наркологічному обліку не значиться. (а.с. 20) 21. Відповідно до копії Постанови від 02.06.2023 року про скасування заходів примусового виконання, постановленою головним державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовським М.М. в рамках ВП № [NUMBER], заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа № 496/4311/16-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області 15.03.2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1000,00 гривень на кожну дитину щомісяця, скасовані. (а.с. 23-24) 22. Згідно копії акту обстеження умов проживання, складеного 19.07.2023 року начальником ССД Таїровської селищної ради, головним спеціалістом ССД Таїровської селищної ради, для дитини створено усі умови для розвитку, стосунки дружні, доброзичливі. (а.с. 21-22) 23. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Вигодянської сільської Ради Одеського району Одеської області було складено висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , та затверджено Рішенням виконавчого комітету Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області № 700 від 14.09.2023 року, відповідно до якого, орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за його згодою, разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за її місцем проживання. (а.с. 40-42) V. Оцінка Суду. 24. У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 25. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 26. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 27. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 28. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 29. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. 30. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. 31. Крім того, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. 32. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). 33. В постановах Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 204/6905/17 та від 08.04.2020 року у справі № 205/1621/18, зазначено, що тлумачення ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. 34. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. 35. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. 36. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція також викладена у Постановах Верховного Суду 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17, Постанові КЦС ВС від 16 листопада 2020 року у справі № 313/310/18, Постанові КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, Постанові КЦС ВС від 14 липня 2020 року у справі № 127/28537/18. 37. За приписами ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 38. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 39. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. 40. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 41. З матеріалів справи вбачається про існування стійкого небажання батька з`являтися до суду та звертатися за захистом свого оспорюваного права по відношенню до дитини. 42. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Сам по собі малолітній вік дитини не свідчить про наявність підстав для визначення її місця проживання саме з матір`ю, якщо дитина вже тривалий час проживає з батьком, який сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. До вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд, який викладений у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 608/190/18. 43. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 44. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 45. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 46. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 47. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). 48. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 03.05.2018 року у справі № 607/1091/16-ц. 49. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. 50. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 51. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. 52. Таким чином, враховуючи, що батьком не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що проживання дитини з матір`ю суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із матір`ю у звичному для неї середовищі, то це є підставою для визначення місця проживання дитини з матір`ю (постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 204/8432/19), тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved