Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №0036/980/2002531/21 в розмірі 16133,34 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між АТ ОТП БАНК та відповідачем було укладено кредитний договір №0036/980/2002531/21, за яким останній отримав позику. 28 червня 2023 року між АТ ОТП БАНК та позивачем укладено Договір факторингу №28/06/23, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №0036/980/2002531/21 укладеним між відповідачем та АТ ОТП БАНК перейшло до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Зазначає, що всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Також зазначає, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому позові просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, надає згоду на прийняття заочного рішення по справі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував\~ проти\~ ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача\~ та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між АТ ОТП БАНК та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про надання банківських послуг від 30.09.2021 та паспорту споживчого кредиту від 11.10.2021 (а.с.5-6). Відповідно до умов вказаного Договору відповідач отримав карту № [NUMBER] з встановленою кредитною лінією (безготівковий кредит) в національній валюті на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом. 28 червня 2023 року між АТ ОТП БАНК, як клієнтом, та позивачем, як фактором, був укладений Договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимог, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с.11-12). Згідно витягу з Реєстру боржників №9 до договору факторингу №28/06/23 від 28.06.2023, який підписано АТ ОТП БАНК та позивачем, позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №0039/980/2002531/21 в розмірі 16133,34 грн., з яких: загальна сума боргу по тілу - 10000 грн. 00 коп.; загальна сума боргу по відсотках 6133,34 грн. (а.с.13). Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №0039/980/2002531/21 від 11.10.2021, складеному позивачем за період з 23.06.2023 по 29.02.2024, станом на 29 лютого 2024 року заборгованість відповідача склала 16133 грн. 34 коп., з яких: загальна сума боргу по тілу - 10000 грн. 00 коп.; загальна сума боргу по відсотках - 6133 грн. 34 коп. (а.с.10). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що між АТ ОТП БАНК та відповідачем було укладено кредитний договір. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови позик, зокрема, розмір позик, порядок їх надання і повернення, розмір відсотків за користування позиками. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає за кредитним договором №0039/980/2002531/21 в розмірі 16133,34 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі вище дослідженого судом договору факторингу, набула права грошової вимоги до відповідача по вказаному договору позики, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному договору. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3028 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved