Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представниці [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Старостинського округу №1 с. Баламутівка Юрковецької об`єднаної територіальної громади в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якому просить визначити їй додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, розміром 0,57 га, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №009004, виданого 26.12.2001. За життя [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла на ім`я внука [PERSON] , який в подальшому від прийняття спадщини відмовився. Позивачка посилається на те, що\~\~вона являється\~\~спадкоємицею\~І черги\~вказаного майна померлої за законом, проте не будучи обізнаною із вимогами законодавства, вважала, що за наявності заповіту вона не має права на оформлення спадщини після смерті матері, тому у встановлений 6-місячний строк не зверталася до нотаріальної контори.\~\~Згодом, дізнавшись про те, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, вона все ж таки звернулася до нотаріальної контори та за її заявою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного, просила встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві її представниця адвокат Козловська Ю.П. просить справу роглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник відповідача Старостинського округу №1 с. Баламутівка Юрковецької об`єднаної територіальної громади в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до приписів ч.2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до приписів ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за доцільне ухвалити рішення в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.07.2020. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, розміром 0,57 га, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №009004, виданого 26.12.2001. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON] , згідно заповіту від 29.01.2001, посвідченого секретарем виконавчого комітету Баламутівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №8, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії спадкової справи №65/2024, заведеної 18.03.2024 щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що спадкоємець [PERSON] 23.03.2024 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Поряд з цим в матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] від 18.03.2024 про прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Родинний зв`язок позивачки [PERSON] і померлої [PERSON] , як між донькою і матір`ю підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14.03.2024, та копією рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.03.2013. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76250013 від 18.03.2024 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №65/2024. Постановою приватного нотаріуса Бурдейної Г.П. від 03.04.2024 за №59/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємиці І черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З урахуванням наведених правових положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] , будучи обізнаною про наявність заповідального розпорядження [PERSON] на користь внука [PERSON] , дізнавшись про його не бажання приймати спадщину після смерті бабусі, звернулася до нотаріуса вже після закінчення встановленого законом шестимісячного строку. Будучи єдиною спадкоємицею за законом та маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, [PERSON] мала "законні сподівання" на отримання "активу", а саме на можливість належним чином оформити право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивачка, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту невизнаних прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої.

Outcome: approved