Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 14.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено запис за №20 та підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Місце знаходження відповідача невідомо, тому відповідач звертається саме до суду. З 2016 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактичних сімейних відносин не підтримують. Таким чином, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Ухвалою від 14.05.2024 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справ здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, вимоги позову підтримують та просять їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено запис за №20, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Як зазначила позивач, що не заперечувалось відповідачем - подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Місце знаходження відповідача невідомо, тому відповідач звертається саме до суду. З 2016 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактичних сімейних відносин не підтримують. Таким чином, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, враховуючи той факт, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved