Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Стефківський В.І. в інтересах [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , про відшкодування шкоди, в якому просив: стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 203247 гривень 86 копійок; стягнути з відповідача на користь позивача втрату товарної вартості в розмірі 14025 гривень 15 копійок; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат: 3290 гривень, за проведення автотоварознавчого дослідження; 2198 гривень 73 копійки судового збору; 5000 гривень витрат на професійну правничу (правову) допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 14.08.2022 року в с Ділове Закарпатської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сітроен С 4», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (позивач) та транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (відповідач). Внаслідок ДТП транспортний засіб «Сітроен С 4», д.н. [NUMBER] , зазнав технічних пошкоджень. Учасниками ДТП було складено Європротокол, в якому відповідач - [PERSON] визнав свою вину у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, відповідачем було написано розписку, в якій він визнав свою вину у скоєнні ДТП та зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну Позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за власний рахунок. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. [NUMBER] ,, була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу № 209266402 від 01.06.2022 року, який діяв на момент настання ДТП. 16.08.2022 року [PERSON] звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». 07.10.22 року страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі 77 400,00 грн., розмір якого було визначено на підставі ремонтної калькуляції № 2300385019 від 26.08.2022 року, страхового акту № 2300385019 від 06.09.2022 р. та розрахунку до нього, виходячи із ліміту відповідальності Страховика за «Європротоколом» - 80 000,00 гривень. Проте, у відповідності до Звіту про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21 жовтня 2022 року вартість матеріального збитку становить 294 673,01 грн. Оскільки страхової виплати є недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, відповідач зобов`язався відшкодувати її за власний рахунок, але не виконав цього зобов`язання, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Таким чином, згідно зі звітом про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21.10.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ легкового автомобіля «Citroen C4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 294 673,01 грн., що включає в себе вартість ремонту, яка становить 280 647,86 грн. та втрату товарної вартості 14 025,15 грн. Оскільки страховик винуватця дорожньо-транспортної пригоди виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 77 400,00 грн., до стягнення з відповідача належить сума вартості матеріального збитку за мінусом виплаченого страхового відшкодування, 280 647,86 77 400,00 = 203 247,86 гривень. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.» Франшиза за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № 209266402 від 01.06.2022 року становить 2 600,00 гривень. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу франшизу за договором в розмірі 2 600,00 гривень. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.03.2023 року, прийнято до розгляду позовну заяву представника позивача адвоката Стефківського Володимира Івановича в інтересах [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування шкоди, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено зазначену цивільну справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. В подальшому від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що позов [PERSON] мотивований тим, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 14.08.2022 року в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області його легковий автомобіль «Сітроен С4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , був пошкоджений, учасник ДТП [PERSON] визнав свою вину у спричиненні шкоди, зобов`язався відремонтувати цей автомобіль за власний рахунок, про що надав розписку. За усною домовленістю із [PERSON] було задіяне відшкодування шкоди згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] в ПрАТ "Страхова компанія "Провідна". Тому [PERSON] ремонтом автомобіля не займався, а [PERSON] свій автомобіль забрав до себе додому. При цьому [PERSON] безпосередньо за свій рахунок здійснив витрати пов`язані із ДТП, як послуги евакуатора, проїзд [PERSON] додому, частковий ремонт автомобіля для можливості його транспортування власним ходом. В ході процесу відшкодування страховою компанією шкоди спричиненої ДТП було здійснено розрахунок суми матеріального збитку на підставі ремонтної калькуляції складеної спеціалістом 26.08.2022 року, та визначено вартість ремонту 137393,39 гривень, що складається із вартості матеріалів і робіт для відновлення автомобіля. Встановивши ліміт страхової відповідальності 80000 гривень та віднявши розмір франшизи 2600 гривень, страховик потерпілому [PERSON] виплатив страхове відшкодування в сумі 77400 гривень. Однак, [PERSON] замовив повторне автотоварознавче дослідження свого автомобіля в оцінювача [PERSON] , зареєстрованого с. Шестовиця Чернігівської області, який видав звіт про оцінку №164/22 від 21 жовтня 2022 року, згідно якого вартість ремонту даного автомобіля складає 280647,86 гривень (в т.ч. ПДВ 40406,10 грн), та втрата товарної вартості складає 14025,15 грн. Таким чином [PERSON] даним позовом просить стягнути із відповідача суму матеріального збитку що складається із вартості ремонту та розміру втрати товарної вартості із вирахуванням раніше виплаченого йому страхового відшкодування, тобто суму 219873,01 гривень. В основу позову ставиться твердження, що [PERSON] повністю визнав свою вину у виникненні ДТП, що підтверджується його розпискою та складеними документами згідно Європротоколу (визнаний страховиком спосіб повідомлення про ДТП шляхом складання спеціальних бланків). Однак, згідно вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідних правил страхування ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", оформлення ДТП способом складання документів Європротоколу можливе тільки при настанні ДТП з незначними наслідками, що означає сукупність двох умов: відсутність травмованих і загиблих осіб і сума завданих збитків кожному з пошкоджених транспортних засобів не перевищує 50000 гривень. Крім того,\~згідно даного\~договору страхування,\~укладеного [PERSON] \~із Страховою\~компанією "Провідна"\~01.06.2022\~року,\~страхова сума\~на одного\~потерпілого за\~шкоду заподіяну\~майну,\~складає 130000\~грн,\~що дорівнює\~ліміту відповідальності\~страховика,\~це підтверджується\~страховим полісом\~№209266402,\~копія якого\~додана до\~позовної заяви.\~Крім того,\~правилами страхування\~встановлено розмір\~франшиви,\~що вона\~не може\~перевищувати 2%\~від ліміту\~відповідальності страховика.\~Розмір франшизи\~встановлений договором\~страхування [PERSON] \~становить 2600\~грн,\~як вказано\~в страховому\~полісі,\~що від\~суми 130000\~грн становить\~рівно 2\~%.\~При зменшенні\~ліміту відповідальності,\~розмір франшизи\~перевищив би\~встановлені 2\~%,\~що підтверджує,\~що ліміт\~відповідальності страховика\~по договору\~із [PERSON] становив саме 130000 грн, тобто саме в такому розмірі було можливе відшкодування матеріальних збитків, спричинених [PERSON] .. Таким чином можна розглядати визнання вини [PERSON] в межах визначених законом, та в межах визначених договором страхування цивільно-правової відповідальності. В ході оформленні страхової виплати брав участь особисто [PERSON] , втому числі під час огляду автомобіля та оцінювання матеріального битку, який отримав страхове відшкодування. Факт отримання [PERSON] страхового відшкодування та відсутність матеріальних претензій до [PERSON] в період з серпня по жовтень 2022 року, свідчить про те, що [PERSON] був в той період згідний із діями працівників страхової компанії і з визначеним розміром матеріального збитку, оскільки при незгоді із прийнятим рішенням про страхову виплату, така виплата не може бути здійснена. Однак, [PERSON] в період оформлення страхової виплати та і в подальшому не заявляв жодних претензій до страхової компанії, хоча мав можливість не погодитися із оцінкою матеріальної шкоди та вимагати від страховика страхової виплати в розмірі до 130000 гривень. Безпосередньо після ДТП автомобіль «Сітроен C4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , протягом приблизно одного місяця зберігався в с. Ділове Рахівського району у особи, якій довірив власник автомобіля, після чого автомобіль був перевезений [PERSON] до себе додому, і в подальшому ним особисто зберігався. Значне неспівпадіння оцінки шкоди проведеної Страховою компанією із оцінкою проведеною через значний проміжок часу іншим оцінювачем можливий із пошкодженням автомобіля під час його зберігання чи транспортування, за що особисто відповідав власник автомобіля [PERSON] . Однак позивачем не додано до матеріалів позову даних про пошкодження автомобіля, які були встановлені на місці ДТП. В позові не обґрунтовано неправильність оцінки збитків встановленої страховою компанією, і на даний час наявні дві оцінки шкоди спричиненої ДТП, які суперечать одна одній. Предметом доказування в даній справі є правильність того чи іншого висновку про розмір спричинених збитків. Крім того, на думку відповідача, страховою компанією не виконано в повній мірі зобов`язання про захист цивільно-правової відповідальності [PERSON] згідно договору укладеного з ним 01.06.2022 року. Тому згідно змісту позовних вимог та суті обставин даної справи, рішення суду по даній справі може вплинути на права та обов`язки ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», однак позивачем не вжито заходів до залучення до справи в якості співвідповідача чи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Враховуючи викладене представник відповідача, просив приєднати даний відзив до матеріалів цивільної справи № 305/2371/22, для з`ясування обставин справи, що заперечуються відповідачем, а також залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.04.2023 року, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та витребувано у останніх: належним чином засвідчену копію «Європротоколу» складеного за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.08.2022 року в с. Ділове Закарпатської області за участю транспортного засобу «Сітроен С 4» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» Д.Н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В подальшому від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що вважає доводи викладені у відзиві представника відповідача необґрунтованими, посилаючись на те, що на обґрунтування\~доводів позовних\~вимог Позивачем\~до позовної\~заяви додано\~Звіт про\~оцінку №\~164/22\~авто товарознавчого\~дослідження транспортного\~засобу від\~21.10.2022\~року.\~Вартість відновлювального\~ремонту КТЗ\~визначається як\~грошові витрати,\~необхідні для\~відновлення пошкодженого,\~розукомплектованого КТЗ\~(п.\~2.3.\~Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України,\~Фонду державного\~майна України\~від 24.11.2003\~р.). Учасниками ДТП було складено Європротокол, в якому Відповідач - [PERSON] визнав свою вину у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Європротокол спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньотранспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. При оформленні Європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим. З 10.07.2022 року, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 року № 108, такий ліміт складає 80 000 грн. Згідно зі Звітом про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21.10.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ легкового автомобіля «Citroen C4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 294 673,01 грн., що включає в себе вартість ремонту, яка становить 280 647,86 грн. та втрату товарної вартості 14 025,15 грн. Оскільки Страховик винуватця дорожньо-транспортної пригоди виплатив Позивачу страхове відшкодування в розмірі 77 400,00 грн. (80 000,00 грн. (ліміт відповідальності Страхова за Європротоколом) - 2 600,00 грн. (франшиза за полісом)), до стягнення з Відповідача належить сума вартості матеріального збитку за мінусом виплаченого страхового відшкодування, 280 647,86 77 400,00 = 203 247,86 гривень. Крім того, від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній зазначив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньотранспортної пригоди в розмірі 219 873,01 грн. Сума позовних вимог складається з: 203 247,86 грн. заподіяної майнової шкоди внаслідок заподіяння ушкоджень транспортному засобу «Citroen C4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2 600,00 грн. франшизи за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № 209266402 від 01.06.2022 року та 14 025,15 грн. втрати товарної вартості автомобіля. Всі ці суми вказані в мотивувальній частині позовної заяви. Проте, у прохальній частині позовної заяви помилково не вказана вимога по стягненню з відповідача франшизи в розмірі 2 600,00 гривень. Враховуючи наведене просив, прохальну частину позову вважати вірною в такій редакції: стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 203 247 (двісті три тисячі двісті сорок сім) гривень 86 копійок; стягнути з відповідача на користь позивача втрату товарної вартості в розмірі 14 025 (чотирнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 15 копійок; стягнути з відповідача на користь позивача франшизу за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат: 3 290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень 00 копійок за проведення автотоварознавчого дослідження; 2 198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 73 копійки судового збору; 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Також ухвалою\~Рахівського районного\~суду Закарпатської\~області від\~15.05.2023\~року,\~було задоволено\~клопотання представника\~відповідача та\~витребувано у\~позивача\~та\~представника позивача, оригінали письмових доказів, копії яких були додані до позовної заяви, а саме: звіт про оцінку № 164/22 від 21.10.2022 року з додатками; розписку відповідача від 14.08.2022 року; рахунок-фактуру № 164/22 від 10.10.2022 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.10.2022 року; квитанцію Р24АР24А368077045D58711 від 12.10.2022 року. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.05.2023 року, підготовче провадження у цивільній справі за позовом представника позивача адвоката Стефківського Володимира Івановича в інтересах [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування шкоди, закрито. Призначено зазначену цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому\~судовому засіданні.\~А також задоволено заяву представника відповідача адвоката Жуківського М.М., про виклик свідка та викликано у відкрите судове засідання [PERSON] , в якості свідка. Всі судові засідання (підготовчі та зі слухання справи по суті) відбувались в режимі відеоконференції (за клопотаннями позивача та його представника, представника відповідача). У судовому засіданні представник позивача та позивач, підтримали позовні вимоги з заявою про уточнення позовних вимог, з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням письмових доказів доданих до позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала раніше поданий відзив, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання призначене на 18.06.2024 року для проведення судових дебатів сторони по справі не з`явились, надіслали до суду про закінчення розгляду справи без їх участі. Крім того, від представника відповідача, до суду надійшли судові дебати в письмовому вигляді, в яких зазначено, що розмір збитків мотивував Звітом про оцінку № 164/22, складений СПД « [PERSON] » від 21.10.2022 року. Вважаємо позовні вимоги необгрунтованими, звіт експерта недопустимим доказом з огляду на наступне. Подія ДТП трапилась 14.08.2022 року в с. Ділове Закарпатської області. Відповідно до ремонтної калькуляції від 26.08.2022р, складеної страховою компанією після огляду транспортного засобу позивача, загальна вартіть ремонту складає 137 393,39 грн. Сума страхового відшкодування, яку отримав позивач склала - 77 400 грн. Після події ДТП автомобіль позивача перебував «ремонтних роботах» у Закарпатскій області протягом 2-ох місяців. Ні про обсяг виконаних робіт, ні про технічний стан автомобіля після їх проведення позивач не надав суду жодних доказів. Після чого, останній на ньому подолав 350 км. до місця свого проживання у Хмельницькій області. Вищевказані обставини не заперечувались сторонами під час судового розгляду справи. Проте, після втручання у технічний стан автомобіля та користування ним, у жовтні 2022 року, позивач замовляє «незалежну» оцінку, яка відображена у звіті №164/22 від 21.10.2022р. Вважаємо, що відповідний висновок експерта не може вважатись об`єктивним на належним доказом у справі з огляду на наступне. У звіті № 164/22 експерт [PERSON] під час огляду автомобіля позивача виявив значно більше пошкоджень, ніж 2 місяці тому експерт страхової компанії, а також сторони під час складення европротоколу 14.08.2022 року. Огляд транспортного засобу, в порушення п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої Наказом Мінюстом та Фондом державного майна № 142/5/2092 від 24.11.2023р (надалі - методика). Проте, [PERSON] , в порушення вищевказаних вимог не було повідомлено про дату та час огляду для забезпечення йому можливості взяти у ньому участь, що свідчить про необ`єктивність вихідних даних для відповідного дослідження. У звіті експерта відсутні відомості про те, що він підготовлений для суду, а експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, що свідчить про недопустимість такого висновку для суду. На час складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальних збитків від 22 грудня 2017 року № 22/12 нова редакція статті 106 ЦПК України визначала обов`язкове застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність. Відповідне порушення є підставою для визнання такого висновку недопустимим доказом, яким не може обгрунтовуватись розмір збитків. Така позиція викладена у Постанові Верховного суду від 16.11.2022 року у справі № 335/2566/18. Крім того, встановивши своїм звітом інший розмір шкоди (в тому числі пошкоджень та вартості ремонтних робіт), ніж був встановлений страховою компанією та погоджений позивачем, останній при зверненні до суду із позовною заявою не визначив її відповідачем, що окремою підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, а також позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього одексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні". Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Пунктом 9.5 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, встановлено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого. Згідно з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-І9062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень ч.2 ст. 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту ч.2 ст.1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 14.08.2022 року в с Ділове Закарпатської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сітроен С 4», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (позивач) та транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (відповідач). Внаслідок ДТП транспортний засіб «Сітроен С 4», д.н. [NUMBER] , зазнав технічних пошкоджень. Учасниками ДТП було складено Європротокол, в якому відповідач - [PERSON] визнав свою вину у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Вказане вище не заперечується сторонами у справі. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені 14.08.2022 дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ремонтної калькуляції № 2300385019 від 26.08.2022 року, страхового акту № 2300385019 від 06.09.2022 р. та розрахунку до нього, вартість ремонту автомобіля позивача складає 137393 гривень 39 копійок. Позивач у позовній заяві зазначив, що 07.10.22 року страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі 77 400,00 грн., розмір якого було визначено на підставі ремонтної калькуляції № 2300385019 від 26.08.2022 року, вказане також підтверджується копією виписки по картковому рахунку позивача. Відповідно до Звіту про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21 жовтня 2022 року вартість матеріального збитку становить 294 673,01 грн. Згідно зі звітом про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21.10.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ легкового автомобіля «Citroen C4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 294 673,01 грн., що включає в себе вартість ремонту, яка становить 280 647,86 грн. та втрату товарної вартості 14 025,15 гривень. Однак суд бере до уваги доводи представників відповідача, які наведені у відзиві на позовну заяву та у клопотанні до дебатів, частково погоджується з такими доводами та вважає звіт про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21.10.2022 року, не належним та недопустимим доказом. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508сз18) зроблено правові висновки щодо відшкодування величини втрати товарної вартості транспортного засобу, які полягають у такому. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні за змістом висновки щодо відшкодування потерпілому саме вартості відновлюваного ремонту викладено у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 по справі 757/33065/18-ц (провадження № 61-691сп21) та від 17.08.2022 у справі № 761/15232/18 (проваджений № 61-19661св20). При цьому пунктом 32.7 ч.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Таким чином, системний аналіз пункту 32.7 ч.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абзацу третього п. 3 ч.1 ст. 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. [NUMBER] ,, була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу № 209266402 від 01.06.2022 року, який діяв на момент настання ДТП. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатила позивачу частину завданої шкоди, у розмірі, 77400 гривень, як вже зазначено вище. Згідно із позицією відображеною у ряді постанов Верховного Суду, у тому числі і у рішеннях Великої Палати, винуватець повинен відшкодувати потерпілому різницю між завданим збитком та страховою виплатою. Оскільки, розмір майнового збитку, завданого [PERSON] з вини [PERSON] , перевищує ліміт страхового відшкодування, що виплачений позивачу ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», тому з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту, яка зазначена ремонтній калькуляції № 2300385013 від 26.08.2022 року (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та виплаченим страховим відшкодуванням, а саме: 62593,39 гривень (137393,39 грн. - 77400 грн. + 2600 грн. франшиза за договором страхування). Таким чином, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом часткового задоволення даного позову. Щодо відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві позивачем зазначено, що сума сплачених судових витрат складається з: 3290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень 00 копійок за проведення автотоварознавчого дослідження; 2 198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 73 копійки судового збору; 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги(договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат направничу допомогу не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні ст. ст. 77,79 ЦПК України, а саме: касових ордерів сплати гонорару. У зв`язку з чим, неможливо встановити, що зазначені позивачем витрати взагалі були понесені та саме у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення ним витрат на правову допомогу адвоката, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення судових витрат на правову допомогу. Щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 3290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень 00 копійок за проведення автотоварознавчого дослідження, суд зазначає, що звіт про оцінку № 164/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21.10.2022 року визнано судом неналежним та недопустимим доказом, отже такі витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2198 гривень 73 копійки. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 91,74% з розрахунку: 62593 гривень 39 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 219873 гривень (сума заявлених позовних вимог)= 28.47% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 625,97 гривень з розрахунку: 2198,73 грн (сума сплаченого судового збору)х 28,47 % (відсоток задоволених позовних вимог). Крім того, при складані повного тексту судового рішення, судом було встановлено, що у резолютивній частині рішення, складеного 18.06.2024 року було допущено описку, а саме в резолютивній частині рішення було зазначено: «Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), суму в розмірі 65293 (шістдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто три) гривні 39 копійок, що складається з: завданої майнової шкоди в розмірі 59993 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 39 копійок та франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень. Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень 23 копійки, сплаченого судового збору.» замість вірного «Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), суму в розмірі 62593 (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто три) гривні 39 копійок, що складається з: завданої майнової шкоди в розмірі 59993 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 39 копійок та франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень. Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень 97 копійок, сплаченого судового збору.» На підставі ч. 2 ст. 269 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити питання про внесення виправлень без повідомлення учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у резолютивній частині рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2024 року допущено описку, яка підлягає виправленню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне виправити описку допущену при винесенні резолютивної частини рішення, та вважати вірним резолютивну частину рішення в такій редакції: «Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), суму в розмірі 62593 (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто три) гривні 39 копійок, що складається з: завданої майнової шкоди в розмірі 59993 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 39 копійок та франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень. Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень 97 копійок, сплаченого судового збору.»

Outcome: partial