Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору №5855 купівлі-продажу об`єкту нерухомості, укладеного 24 січня 2001 року, посвідченого Первомайською філією Південної Товарної Біржі, за яким він набув право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Посилаючись, що вказаним майном розпорядитися не може, так як йому стало відомо, що угода купівлі-продажу житлового будинку повинна бути посвідчена в нотаріальному порядку, однак [PERSON] ухиляється\~посвідчити договір\~купівлі-продажу\~в нотаріальній\~конторі,\~тому позивач\~просить задовольнити\~позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином через оголошення в пресі. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомили, конверт повернувся з відміткою ". Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно положень ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його\~\~нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно положень ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Положеннями ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положень\~ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним. Судом встановлено, що 24 січня 2001 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі було посвідчено договір №5855 про купівлю-продаж об`єкту нерухомості, а саме житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , який укладено між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (а.с.7). На підставі вказаного договору, право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 лютого 2001 року, номер реєстрової книги 1 сторінка 100 реєстровий номер 110, що підтверджується даними виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31 грудня 2012 року(а.с.8). Норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (2001 рік) норми, щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Відповідно до положень ст.227 ЦК України(1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Судом встановлено, що, сторони відповідно до вищезазначеного договору свої зобов`язання виконали. Позивач сплатив обумовлену договором вартість будинку, зареєстрував право власності в БТІ, а відповідач прийняла кошти за будинок та передала будинок у власність позивача. Виконати вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано за позивачем 08 лютого 2001 року, продавець будинку [PERSON] ухиляється посвідчити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів\~України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. Згідно положень ст.153 ЦК України(1963 року), договір є укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. За приписами ч.2 ст.47 ЦК України(1963 року), яка діяла на момент укладення угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Враховуючи те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, нотаріальне посвідчення спірної угоди в нотаріальному порядку не можливо, то суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Outcome: approved