Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

22 квітня 2024 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 02.05.2024.\~ В обґрунтування позову вказано, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно\~ особового рахунку № [NUMBER] відповідач має заборгованість за послуги із централізованого опалення та абонентського обслуговування у розмірі 34089,32 грн., що склалась за період з 01.10.2021 по 01.04.2024. \~ Боржнику було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити, однак останній заборгованості не сплатив. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 34089,32 грн., суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів в сумі 105,69 грн. та три відсотки річних в сумі 25,55 грн. та судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від\~ 02 травня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 06 травня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 03 червня 2024 року. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, розгляд справи, призначений на 03 червня 2024 року, відкладено на\~ 27 червня 2024 року. 24 червня 2024 року на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме просить стягнути суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів в сумі 105,69 грн. та три відсотки річних в сумі 25,55 грн. 24 червня 2024 представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі їх представника, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, повернуте на адресу суду за закінчення терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 11) та копією Договору купівлі-продажу квартири (а.с. 12). Відповідно до розрахункового листа абонента [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за надані комунальні послуги за період з 01.10.2021 по 01.04.2024 року в розмірі 34083,32 грн. В травні 2024 року боржник погасив заборгованість на 15000,00\~ грн та в червні 2024 року сплатив 19230,33 грн боргу. Крім того, позивачем за вказаним рахунком за період з 01.10.2021 по 01.02.2022 нараховано 3 відсотки річних у розмірі 25,55 грн. та інфляційні нарахування за спожиті послуги теплопостачання у розмірі\~ 105,69 грн. ( а. с. 4) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-4 від 24.06.2004 передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П. 5 ч. 3 ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-4 від 24.06.2004, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача, як споживача послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника квартири, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. В даному випадку, факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги постачання теплової енергії встановлений, однак на момент розгляду справи боржник погасив заборгованість за надані послуги, у зв`язку з чим представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем (а.с. 4), дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат за період з 01.10.2021 по 01.02.2022 становить 25,55 грн., а 3% річних 105,69 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень та спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та поданим позивачем доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Відповідно до правил ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00\~ грн.

Outcome: approved