Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спільному безперешкодному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та визначити наступні способи участі позивача у вихованні дитини, а саме: - систематичні побачення з сином щосереди, щосуботи та щонеділі з 15:00 до 19:00 кожного тижня за місцем проживання матері чи її перебування без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу сина з місця його проживання на побачення та повернення сина за місцем його проживання до матері, до досягнення дитиною шкільного віку; - мати побачення з сином без обов`язкової присутності матері щороку у день його народження з 15:00 до 19:00 та у день народження батька з 15:00 до 19:00; мати побачення з станом під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях; - мати побачення батька з сином без обов`язкової присутності матер з 15:00 до 19:00 під час святкових днів та релігійних свят, враховуючи також вихідні дні, що визначаються постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік. Вимоги позову мотивовані тим, що сторони з 2018 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини зареєстровано [PERSON] У період вагітності позивача піклувався про відповідача, у всьому допомагав, радів вагітності, т.я. дитина була бажана. Після народження сина усіляко надавав матеріальну допомогу, придбав памперси, необхідні медичні препарати тощо. Через декілька місяців після народження дитини, відповідач вирішила переїхати до своєї матері, окреме від позивача, посилаючись на потрібність допомоги з боку її матері. Потім відповідач зустріла іншого чоловіка та стала проживати з ним разом і стала чинити перешкоди у побаченнях з дитиною, в спілкуванні та вихованні, припинила відповідати на телефонні дзвінки, заблокувала свій номер телефону, не розповідала про стан здоров`я сина, припинила отримувати матеріальну допомогу. Позивачу незрозуміла така поведінка відповідачки, оскільки позивач характеризується позитивно, працює, має постійний дохід, не має шкідливих звичок, дуже любить свого сина та бажає піклуватися про нього та приймати участь у його розвитку, зростанню, вихованню. Отже, між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини. З приводу усунення перешкод у спілкуванні з сином, позивач звертався зі скаргою до Служби у справах дітей по Салтівському району, однак відповідачка на бесіду не з`явилась. Також позивача зазначає, що 20.10.2022 з нього стягнуто аліменти на утримання сина за рішенням суду, хоча намагався надавати матеріальну допомогу добровільно. Усі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір виявились марними, тому останній вимушений звернутися до суду. Відповідач надала відзив проти позову, із якого вбачається, що позовні вимоги визнає частково та вважає можливим дозволити позивачу побачення з сином щороку у день народження останнього за місцем проживання матері дитини; дозволити побачення з сином кожної другої та четвертої суботи кожного місця на нейтральній території з обов`язковою присутності матері, в іншої частині позову відмовити. Така позиція мотивовано тим, що позивач піклувався про неї, допомагав в усьому у період вагітності. Навпаки до самого народження дитини, вимушена була працювати через важке матеріальне становище. Після народження дитини, мешкаючи у сім`ї позивача, її утискали у харчуванні, була постійно голодна, багато чого не дозволяли, позивач ображав її, штовхав тощо, внаслідок чого вона не витримувала та переїхала до своєї матері. Позивач матеріально не допомагав, купував лише пампреси, а придбавши дитині коляску, навесні примусово її забрав, а його мати вимагали гроші за коляску, харчування тощо. Гроші позивач ніколи не пропонував, тому [PERSON] звернулася до суду про стягнення аліментів. Рішення суду про стягнення аліментів не виконує, має заборгованість. Відповідач також зазначає, що [PERSON] систематично переслідував її. 04.09.2022 пізно у вечорі позивач, перебуваючи у нетверезому стані, викликав на розмову чоловіка, з яким [PERSON] проживає, накинувся н нього, завдав тілесні ушкодження, в результаті чого чоловік звертався до медичного закладу, поліції. Тому, відповідач вважає, що відомості, які характеризують [PERSON] в наданому інформаційному листі, не відповідають дійсності. Крім того, відповідач посилається н те, що не чинила перешкоди для спілкування з дитиною, він міг навідувати сина, але вибираючи час для навідування, коли дитину готують до сну. Крім того, позивач бачив дитину майже кожного дня, однак ніколи не цікавився станом здоров`я тощо. [PERSON] пропонувала позивачу домовитись про дні та часи, коли зручно бачитися з сином. До Служби по справах дітей відповідач не з`явилась на співбесіду, оскільки не була повідомлена. Оскільки дитина маленька, довірити її без присутності матері неможливо. Звернення позивача з позовом викликано перешкоджанням відповідачки нормальному, спокійному життю. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив проти позову, із змісту якого вбачається спростування усіх доводів відповідачки, як таких що не відповідають дійсності та підтвердження своїх доводів та обставин, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позові обставини, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, підтримавши свою позицію, викладену у відзиві проти позову. В подальшому від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, заявивши про слухання справи за відсутності представника. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, вислухавши свідків сторони позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, враховуючи висновок щодо розв`язання спору Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту\~ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони з 2018 проживали однією сім`єю, у зареєстрованому шлюбі не перебували. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Октябрьского районного суду м. Полтави від 20.10.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів доходів щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи стягнення з 19.09.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] . Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження дитини, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.10.2022, відомостями про реєстрацію та поясненнями сторін щодо сумісного проживання (а.с.8,10,11). Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у їх вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст.157 СК України). Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, аналіз вищевикладеного, вказує на те, що обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Також, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Такі правові позиції викладено у Постанові Верхового суду від 06.06.2018 у справі №756/9472/16-ц. Відповідно до\~ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Встановлюючи порядок побачень батька з дочкою, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та нормах чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, а також висновок психологічного обстеження дитини, проведений психологом, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про можливість визначення порядку (запропонованого органом опіки та піклування) періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам. Проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька (постанова Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 754/9026/16-ц (провадження N 61-5215св19). Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини як між собою особисто, так і на підставі вирішення питання щодо виховання, спілкування батьком з дитиною. Такі обставини встановлено в ході судового засідання, із пояснень сторін, а також наданими суду скріншотів з мобільного телефону спілкування [PERSON] з [PERSON] , аудіозапис розмов між останніми, відповіддю Салтівської окружної прокуратури м. Харкова на звернення [PERSON] від 25.01.2023 (а.с.17-38,73, 75-91,99-105,107). На а.с. 15 та 56 містяться відповіді Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей від 30.11.2022 та від 13.04.2023 на звернення [PERSON] стосовно вжиття заходів до [PERSON] , яка вчиняє, на думку [PERSON] перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , залишає дітей одних дома без супроводу дорослих. В судовому засіданні опитані свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили ствердження [PERSON] про чинення з боку [PERSON] перешкоду у вільному спілкуванні з дитиною Заявлені свідки на підтвердження доводів сторони відповідача [PERSON] в судове засіданні не з`явились. Отже, аналіз вищенаведеного та дослідженого судом, дає суду дійти висновку, що відповідач чинила перешкоди у вільному спілкуванні позивачу з дитиною, а тому суд вважає такі вимоги позову обґрунтованими, належним чином доведеними. Доводи відповідачки, викладені у відзиві належними доказами не підтверджено. Надання суду у підтвердження своїх доводів інформації Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, рентгенівські знімки Р.Верби та посилання на неналежне ставлення позивача на період вагітності та сумісного проживання, не мають значення для вирішення спору та не містять інформацію щодо предмета доказування. Не погодження з характеристикою позивача носять голослівний характер, оскільки зворотними доказами з боку відповідача не підтверджено. Далі, із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 10.07.2023 № 251 вбачаються рекомендації про доцільність встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: кожної середи тижня з 17:00 до 19:00 години; перша третя субота місяця з 11:00 до 13:00; друга, четверта неділя місяця з 15:00 до 17:00; у присутності матері. Суд, приймає до уваги вказаний вище висновок Служби у справах дітей та вважає за необхідне встановити [PERSON] порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] . [INFO] , визначивши час: кожної середи тижня з 17:00 до 19:00 години; першої, третьої суботи місяця з 11:00 до 13:00; другої, четвертої неділі місяця з 15:00 до 17:00. За змістом\~статей 150,\~155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У\~статті 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Визначаючи дні та години побачень за запропонованим органом опіки і піклування варіантом, суд приймає до уваги, що дитині 2,5 роки, протягом двох годин кожної середи тижня, першої, третьої суботи місяця, другої, четвертої неділі місяця та у день народження дитини, суд враховує встановлені у цій справі обставини, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, який проживає із нею, під час зустрічей батька з дитиною за участю матері між ними виникають сварки у присутності дитини, суд виходить з того, що вказана обставина, зокрема присутність під час зустрічей матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дитини. Без присутності матері, не призведе до погіршення самопочуття дитини та його гармонійного стану, оскільки цей проміжок часу є незначним та не завдасть негативних наслідків для дитини. Такий порядок та час спілкування батька з дитиною відповідає їхнім інтересам, дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком і не порушить звичайних для неї умов життя та розпорядку дня. Отже, враховуючи обставини справи та вказані норми права, суд вважає, що у зв`язку з наявністю конфлікту між батьками, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні сина, а також наявністю об`єктивних перешкод у позивача у спілкуванні з дитиною, буде доцільним проводити побачення дитини з батьком без присутності матері. Аналогічний висновок мститься у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі N 176/1955/20 (провадження N 61-11417св21). Враховуючи, що відповідач погодилась дозволити [PERSON] побачення з сином [PERSON] , [INFO] , щороку у день його народження дитини у присутності матері дитини, суд вважає за можливе задовольнити таку вимогу позивача у присутності матері дитини або без такої. Між тим, суд вважає за необхідне відмовити позивачу мати побачення з сином під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях; - мати побачення батька з сином без обов`язкової присутності матер з 15:00 до 19:00 під час святкових днів та релігійних свят, враховуючи також вихідні дні, що визначаються постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік, через малий вік дитини, що є недоцільним. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову цілком обґрунтовані, належним чином доведені, а тому підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial