Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

У березні 2024 року Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі Управління освіти) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь із [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 37404 грн. 13 коп. В обґрунтування позову зазначало, що у 2006 році відповідач [PERSON] отримала ордер на зайняття із сім`єю, зокрема, чоловіком [PERSON] , кімнати [ADDRESS] , який перебуває у комунальній власності територіальної громади місті Бровари та на балансі Управління освіти. Відповідачі зареєстровані та проживають у даній кімнаті гуртожитку, проте договір найму (користування) жилим приміщенням між сторонами не укладено. Використовуючи комунальні послуги, відповідачі за період з 26 березня 2021 року по 06 березня 2024 року жодної сплати за них вони не здійснили, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 37404 грн. 13 коп. Представник позивача Управління освіти Овчар А.С. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд вони не повідомили, відзив на позов, будь-яких заперечень на позов та заяву про розгляд справи за їхньої відсутності до суду вони не подавали. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації та Управління освіти від 06 вересня 2005 року педагогічному працівнику [PERSON] у складі сім`ї чоловіка [PERSON] видано ордер на жилу площу кімнати [ADDRESS] та з 18 квітня 2006 року відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими за вказаною адресою. 29 грудня 2005 року рішенням №\~875-41-04 Броварської міської ради Київської області надано дозвіл на безоплатну передачу вбудованого приміщення по [ADDRESS] , із балансу комунального підприємства Служба замовника на баланс Управління освіти. 09 листопада 2017 року рішенням №\~716-34-07 Броварської міської ради Київської області визначено статус гуртожитку по [ADDRESS] , що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Бровари та на балансі Управління освіти й надано гуртожитку статус соціальне житло для педагогічних працівників. Позивач Управління освіти, звертаючись до суду з цим позовом, посилається на те, що відповідачі зареєстровані у кімнаті [ADDRESS] , але договір найму (користування) цим жилим приміщенням не укладено, оскільки відповідачі відмовилися від його укладення, у вказаній кімнаті зареєстровані три особи: відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їхній син [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як мешканці житлового приміщення кімнати [ADDRESS] , є споживачами послуг, зокрема, теплової енергії (опалення, водопостачання та водовідведення), утримання будинку та прибудинкової території, телекомунікаційних послуг, на підставі договорів, укладених позивачем із відповідними постачальниками. Із матеріалів справи вбачається, що тягар зі сплати вартості наданих постачальниками та виконавцями житлово-комунальних послуг мешканцям гуртожитку у [ADDRESS] , несе позивач Управління освіти. У п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09 листопада 2017 року №\~2189-VIII (далі Закон №\~2189-VIII) встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ч. 1 ст. 6 Закону №\~2189-VIII суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 4 ст. 7 Закону №\~2189-VIII колективний споживач зобов`язаний: забезпечувати розподіл між споживачами, об`єднаними таким колективним споживачем, обсягу спожитих комунальних послуг відповідно до законодавства (крім випадку, коли співвласниками визначено іншу особу, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги); у разі безпосереднього здійснення розподілу обсягу комунальних послуг між споживачами у будівлі надавати споживачам, об`єднаним таким колективним споживачем, детальний розрахунок розподілу між ними обсягу спожитих комунальних послуг, а в разі обліку комунальних послуг засобами вимірювальної техніки вузла обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі (її частині), надавати також інформацію про їх показання. Згідно із ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України наймач та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та обов`язками, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За змістом вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними. Проте, у порушення зазначених вимог норм законодавства, відповідачі не виконують своїх зобов`язань зі своєчасного внесення плати за житлово-комунальні послуги та за період із 26 березня 2021 року по 06 березня 2024 року вони мають заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг у розмірі 37404 грн. 13 коп., що підтверджується довідкою про суми комунальних послуг нараховані для відшкодування [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] своїм правом на спростування заявлених позивачем Управлінням освіти вимог не скористалися, докази на спростування заявлених позовних вимог, зокрема, підтвердження здійснення ними сплати за житлово-комунальні послуги до суду не подавали. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] всупереч вимогам закону своїх зобов`язань належним чином не виконували, оплату за житлово-комунальні послуги своєчасно не здійснювали, мають заборгованість по оплаті цих послуг за період з 26 березня 2021 року по 06 березня 2024 року, суд дійшов висновку, що позов Управління освіти ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При подачі до суду позову Управління освіти сплатило судовий збір у розмірі 3028 грн., зазначена сума судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в розмірі по 1514 грн. із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved