Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-26 00:00:00

Військова частина\~ [NUMBER] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування коштів за недонос речового майна. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач в період з 02.08.2017 року по 06.08.2018 року проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . На момент виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 4048 грн. 71 коп. В подальшому з відповідача було утримано 621грн. 51 коп., а також ним добровільно відшкодовано рівноцінне майно на загальну суму 1188 грн. 49 грн. Станом на 2024 рік заборгованість [PERSON] перед військовою частиною [NUMBER] складає 2238 грн. 72 коп., тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму коштів за недонос речового майна, а також сплачений ним судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 02.08.2017 року №35, військовослужбовця військової служби солдата [PERSON] , який 02 серпня 2017 року прибув з військової частини [NUMBER] [ADDRESS] для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] (а.с.11). Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03.08.2017 року № 37, солдата [PERSON] , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовоїскладу) від 21.07.2017 року №147-РС на посаду номера обслуги шостої гармати другого гарматного артилерійського взводу першої гарматної артилерійської батареї першого гарматного артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , вважати таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с.14). Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 04.08.2018 року №167, солдата [PERSON] , як військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебував в розпорядженні командира військової частини [NUMBER] звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» (у зв`язку з обвинувальним вироком) пункту два частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вважати таким, що 06 серпня 2018 року справи у військовій частині [NUMBER] здав і вибув до [INFO] для постановки на військовий облік, та визначено, утримати з [PERSON] кошти за недонос військового майна у розмірі 4048,71 грн. (а.с.13). На момент виключення із списків особового складу військової частини [NUMBER] і зняття з усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунку №59 за відповідачем [PERSON] рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли, на загальну суму 4048,71 грн.(а.с.15). Згідно копії витягів з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] за 2018 рік та 2023 рік, сума заборгованості [PERSON] складає 2238,72 грн. (а.с.9-10). Військовою частиною [NUMBER] на адресу [PERSON] було направлено лист з пропозицією в добровільному порядку повернути кошти в сумі 2238,72 грн. до 18.07.2023 року, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини [NUMBER] за вказаними реквізитами (а.с.16). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного суду від 07.02.2019 року по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст.1,3,4,7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належить будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, зв`язку тощо. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо. Особи винні у порушенні вимог цього Закону, притягуються до відповідальності згідно із законом. Згідно абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їx сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (надалі - Інструкція), основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період. Відповідно до абз.7 п.4 Розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону), особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій. [PERSON] жодних дій, щодо добровільного відшкодування вказаної вище заборгованості, не вчинив. За наведених вище обставин, суд, з`ясувавши всі обставини справи, дійшов до переконання, що позовні вимоги військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування коштів за недонос речового майна, слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved