Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

Заявник 17.06.2024 року через адвоката Мещанінова А.М. звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] та просила суд встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника, як заборона перебувати в місці спільного перебування з [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та наближатися до заявника та її сина ближчі ніж 300 метрів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що заявник на даний час мешкає за адресою [ADDRESS] , разом зі своїм чоловіком - [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Власником 1/4 частини даної квартири є [PERSON] , власником 1/2 частини квартири є неповнолітній [PERSON] та власником 1/4 частини є рідний брат чоловіка - [PERSON] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору дарування від 13 грудня 2023 року. Також малолітній син [PERSON] є власником 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,51 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частки земельної ділянки від 20.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. зареєстровано в реєстрі за №1408. Власником іншої частини земельної ділянки є рідний брат чоловіка [PERSON] . На даній земельній ділянці знаходиться побудований садовий будинок загальною площею 52 кв. м., який є придатний для проживання. З початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації до України, заявник разом з чоловіком та сином фактично проживають у даному будинку В серпні 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до Вишгородського районного суду Київської області про виділення в натурі частки зі складу земельної ділянки як об`єкта спільної часткової власності, а також до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Рішення по даним справам станом на сьогоднішній день не прийняті. Однак заінтересована особа на протязі тривалого часу систематично вчиняє дії які мають ознаки домашнього насильства встановлених ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявник вказує, що на протязі тривалого часу (з середини 2023 року) після подачі двох позовів до суду заінтересована особа спочатку вдалась до економічного тиску та насильства вимагаючи при цьому сплату йому грошових коштів за його частку в спільній частковій власності в розмірах які є безпідставними, не є ринковими, а явно завищеними не зважаючи на те, що розгляд судових справ ще не завершений та рішення по цим справам не прийняті. Отримавши відмову від подружжя [PERSON] про сплату йому необґрунтованої суми коштів, останній вдався до фізичного та психологічного тиску, яке проявляється в тому, що він приїздить в с. Ровжи, де знаходиться дачний будинок в якому проживає подружжя [PERSON] разом зі своїм неповнолітнім сином, влаштовує сварки, погроми, знищення майна яке знаходиться в будинку, зокрема сходів, які ведуть на другий поверх де знаходиться кімната сина, електролічильника, та лічильника газопостачання, залишивши при цьому їх без світла та газу, а також під час їх відсутності заінтересована особа за допомогою «болгарки» зрізав вхідні замки та проник до житла, звідки повикидав речі які належать подружжю [PERSON] , тому числі і дитячі іграшки та книжки, що підтверджується відео і фото файлами, які надаються. Під час цих приїздів заінтересованої особи до с. Ровжи та влаштування сварок з нецензурною лайкою, образами, свідком всіх цих подій є неповнолітній син [PERSON] , якому від таких дій наноситься психологічна травма. З приводу даних агресивних дій [PERSON] - [PERSON] неодноразово викликала поліцію, якою зафіксовані ці дії та відкрито два кримінальних провадження, зокрема кримінальне провадження № 12023116150000307 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України (самоуправство) та кримінальне провадження №12024116150000089 від 03.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 КК України (незаконне проникнення до житла), що підтверджується витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань, Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на вище викладені факти та оцінюючи поведінку кривдника, заявник звернулася до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2023 року відкрито провадження по справі. В судовому засіданні представник заявника просив заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні подав відзив, в якому просив відмовити в задоволені заяви у повному обсязі, в обґрунтування зазначив наступне: у травні 2018 року він був вимушений завернутися до Оболонського районного суду міста Києва в зв`язку з тим, що після смерті матері, [PERSON] , [INFO] після звернення до нотаріуса, з метою прийняття спадщини на частину земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована за адресою земельної ділянки [ADDRESS] , та на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , йому відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно у зв`зку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів, які знаходилися у брата [PERSON] , який не надав їх, а ні нотаріусу, а ні йому. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно за законом позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована за адресою [ADDRESS] , та на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . Київським апеляційним судом від 20 травня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. З дати смерті матері [PERSON] [INFO], до теперішнього часу [PERSON] та його дружина [PERSON] не надають йому доступу до квартири за адресою: [ADDRESS] , та до 1/2 земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована за адресою [ADDRESS] та перешкоджають користуватися присадибними будівлями, що розташовані на ній, які належали померлій матері та відносяться до спадкового майна. У квартирі та на садовій ділянці у будинку були змінені замки, ключі не надаються до теперішнього часу, незважаючи на рішення суду. Кожного приїзду до садового товариства [PERSON] впускають на садову ділянку, яка по судовому рішенню йому належить у сумісній власності, тільки після виклику наряду поліції, проте він не має доступу до будинку. Під час спілкування з боку [PERSON] на [PERSON] ведеться наклеп та нецензурна лайка в присутності поліції. Вона постійно стверджує що [PERSON] хоче в її та її дитини забрати майно, що є наклепом. [PERSON] зазначає, що не має жодних посягань на їх частку. З моменту смерті матері вона постійно проводить відеозйомку під час проведення провокаційних дій щоб звинуватити [PERSON] у порушені її прав. На пропозиції [PERSON] узаконити незареєстровані споруди (побудовані до 1990 року), розташовані на земельній ділянці, [PERSON] та його дружина [PERSON] категорично відмовили, посилаючись на те що вони там живуть постійно та їх це влаштовує. Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відео, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що власником 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , власником 1/2 частини квартири є неповнолітній [PERSON] та власником 1/4 частини є [PERSON] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору дарування від 13 грудня 2023 року.(а.с. 6, 9) Також, неповнолітній [PERSON] є власником 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,51 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частки земельної ділянки від 20.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. зареєстровано в реєстрі за №1408. Власником іншої частини земельної ділянки є [PERSON] . На даній земельній ділянці знаходиться побудований садовий будинок , який не зареєстрований у встановленому законом порядку. (а.с. 7 - 8) 27 січня 2021 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно за законом позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована за адресою [ADDRESS] та на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: Домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя;2) колишнє подружжя;3) наречені;4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;6) особи, які мають спільну дитину (дітей);7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);8) дід (баба) та онук (онука);9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);11) рідні брати і сестри;12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи вище викладене та беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника та малолітнього [PERSON] , при цьому доцільність видачі даного обмежувального припису заявник не довела. Окрім того, як пояснював [PERSON] та не оспорювалось представником заявника, у заявника та зацікавленої особи існує спір стосовно користування майном отриманим у спадок, в тому числі 1/2 земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована за адресою [ADDRESS] , а тому суд вважає, що [PERSON] не може бути обмежений у праві користування власністю, у зв`язку з чим суд, приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

Outcome: dismissed