Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-23 00:00:00

31 травня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява [PERSON] , видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON] (РНОКІШ: [NUMBER] ), яким визначити такі заходи тимчасового обмеження: Заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та наближатися на відстань 100 метрів до [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що 23.02.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві був зареєстрований шлюб між, [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER] від 23.02.2008 року, актовий запис № 214. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане повторно: серія [NUMBER] , видане Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 17.03.2023 року, актовий запис № 810). Зазначає, що сімейні стосунки не склалися через систематичне психологічне та фізичне насильство, що здійснює Кривдник по відношенню до мене та нашого спільного сина. Перший зафіксований прояв такого насильства відбувся в 2021 році, одразу після чого я звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу. Проте, разом із [PERSON] почали працювати з практикуючим психологом і залишила без розгляду подану позовну заяву. Наступним зафіксованим епізодом стало 10.03.2023 року. Щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області (справа №367/2045/23) від 10.04.2023 року [PERSON] , було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення. Вказану постанову було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 29.05.2023 року. Останній зафіксований епізод відбувся 10.03.2024 року. Щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області (справа №367/2384/24) від 20.03.2024 року [PERSON] , було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.13.05.2024 року Київським апеляційним судом було залишено в силі постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2024 року. Після останнього зафіксованого епізоду вчинення домашнього насильства, звернулась до кваліфікованого психіатра та отримала додаткове підтвердження нанесеної психологічної шкоди. Так, в консультативному заключенні від 27.03.2024 року зазначено наступне: «Скарги на порушення сну, постійну тривогу, страх за своє життя та життя своєї дитини, невпевненість в майбутньому, внутрішню напругу, різкі коливання настрою, швидку втомлюваність, неприємні відчуття в місцях скупчення людей, важкість при концентрації уваги». Всі вказані скарги пов`язані саме з фактом вчинення домашнього насилля [PERSON] щодо заявника. Психіатр призначила лікування. Докази вказаних обставин додаються. Також, після даних подій я звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про розірвання шлюбу. Перше судове засідання було призначено на 22.05.2024 року на 15:00 год., наступне призначено на 24.06.2024 року на 12:00 год. Заявник разом з [PERSON] вже тривалий час, а саме вже більше року, тобто після попереднього зафіксованого епізоду домашнього насильства з-боку [PERSON] не ведуть спільного господарства та спільного бюджету, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, незважаючи на те, що проживають в одному будинку. Зважаючи на це, заявник та її син відчуваємо постійний дискомфорт та тиск з боку [PERSON] постійно напружені відносини та періодично виникають сварки через майнові питання, постійно ображає заявницю, здійснює морально-психологічний, постійно вказуючи на те, що по досягненню 18річного віку, той має зібрати речі та поїхати з будинку, який навіть не належить [PERSON] . З огляду на вище зазначене, зяавник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заявник та її представник в судове засідання з`явилися, підтримали подану заяву. [PERSON] та його представник в судове засідання з`явились, заперечували проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області (суддя Карабаза Н.Ф., справа №367/2045/23) від 10.04.2023 року Кіщенко 1.1, було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення. Вказану постанову було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 29.05.2023 року. Останній зафіксований епізод відбувся 10.03.2024 року. Щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області (суддя Чернова О.В., справа №367/2384/24) від 20.03.2024 року Кіщенко 1.1, було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.13.05.2024 року Київським апеляційним судом було залишено в силі постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2024 року. Судом також враховується висновок психологічного дослідження психолога [PERSON] який міститься в матеріалах справи. Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пунктів 6, 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно пункту 2 частини 1 статті 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частина 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За правилами статті 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої особи [PERSON] необхідно видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] . Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до частини 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial