Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

представник позивачки адвокат Штенгелов О.В. звернувся до суду з позовом до Підприємства «Запоріжелектротранс», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 116 921,35 гривня та витрати, пов`язані з оцінкою розміру матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу в сумі 5 000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 10.10.2023 на перехресті проспекту Металургів та вулиці Незалежної України у місті Запоріжжі водій [PERSON] керуючи тролейбусом ЮМЗ-Т2 б\\н [NUMBER] , перед початком руху не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2023 у справі № 334/9479/23 [PERSON] визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] складає 116 921,35 гривня. Оскільки [PERSON] є працівником Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», підприємство зобов`язано відшкодувати на користь позивачки шкоду, яка полягає у пошкодженні її транспортного засобу, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових обов`язків. Таким чином з відповідача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки в сумі 116 921,35 гривня, а також витрати, пов`язані з проведенням оцінки розміру матеріального збитку, в сумі 5 000 гривень. Відповідач Підприємство «Запоріжелектротранс» в особі В.О генерального директора [PERSON] подало відзив, в якому позов визнав частково - в частині стягнення матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу в сумі 70 959,89 гривень, в іншій частині позову позов не визнав та зазначив, що 24.11.2023 на адресу Підприємства «Запоріжелектротранс» надійшла досудова вимога щодо відшкодування збитків [PERSON] від імені якої за довіреністю діяв [PERSON] , в якій зазначено, що СТО ФОП [PERSON] виставлено на оплату рахунок-фактуру № 0-2111-23 від 26.10.2023 в сумі 106 650 гривень. [PERSON] просив сплатити вказану суму, а також повернути кошти в сумі 5 000 гривень, сплачені за проведення незалежної оцінки розміру матеріального збитку. Відповідно до відповіді на вказане звернення Підприємством «Запоріжелектротранс» повідомлено, що воно є податковим агентом відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зобов`язано буде утримати податок з доходів фізичних осіб та військовий збір із суми, яка складається з витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та підлягає відшкодуванню фізичній особі (5 000 гривень) та пропонувало надати згоду на утримання такого податку та військового збору. Відповіді від [PERSON] відповідач не отримало. Позивачка не надає доказів, що автомобіль є відремонтованим та вона понесла витрати саме в такому розмірі, помилково ототожнює розмір збитків з вартістю відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу запчастин. У висновках звіту експерт зробив єдиний висновок, а саме «Аналізуючи результати проведених розрахунків... вартість матеріальних збитків приймаємо на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу заміняємих складових та дорівнює 70 959,89 грн.». Також не визнає також вимоги позивачки про стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 5 000 гривень, оскільки вони були сплачені [PERSON] . Представником позивачки адвокатом Кулясом О.Ф. подана відповідь на відзив, в якому зазначив, що посилання відповідача на те, що витрати можуть бути стягнуті судом лише після проведення ремонтних робіт автомобіля та доведеності їх сплати, що є підставою для відмові у позові, не ґрунтуються на законі. Достатнім доказом на підтвердження розміру витрат є звіт про оцінку пошкодженого майна. 16.10.2023 [PERSON] , на підставі довіреності якої діяв [PERSON] , та [PERSON] укладеного договір про експортно-оціночне обслуговування. 19.10.2023 між [PERSON] та [PERSON] підписано акт приймання-передачі наданих послуг, а саме звіту про оцінку Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , та сплачено [PERSON] послуги в сумі 5 000 гривень. Таким чином стороною договору про експортно-оціночне обслуговування є [PERSON] . Відповідачем в особі генерального директора [PERSON] подане заперечення, в якому посилається на постанову Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, в якій Касаційний суд вказав, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ. Оскільки не надано ані документів зі станції технічного обслуговування, ані висновків судової експертизи, не можна вважати що позивачем надано допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Метою даної оцінки є визначення матеріального збитку завданого власнику майна для подальшого розрахунку суми позовних вимог. У висновках експерт зробив єдиний висновок про вартість матеріального збитку отриманого позивачем у справі. Довіреність [PERSON] виключно на представництво [PERSON] Посилався на статтю 237 ЦК України відповідно до якої не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені. Оплата вартості витрат на проведення експертизи в сумі 5 000 гривень була здійснена [PERSON] від власного імені, а не від імені [PERSON] . Третя особа [PERSON] пояснення щодо позову не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.05.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою про залучення до участі у справі третьої особи від 30.05.2024 задоволене клопотання відповідача та залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не подала. Представник позивачки адвокат Куляс О.Ф. позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав. Зазначив, що відновлювальний ремонт транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , до теперішнього часу не зроблений. Позивачка зверталася до станції технічного обслуговування (СТО), представниками якого надано рахунок на суму 106 000 гривень. Рахунок з вказаною сумою було направлено на адресу відповідача. Проте завдана шкода відшкодована не була. Представник відповідача Підприємства «Запоріжелектротранс» Клименко Т.І. позов визнав частково, з урахування обставин, викладених у відзиві та запереченнях. Зазначив, що податок утримання з витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що 10.10.2023 на перехресті проспекту Металургів та вулиці Незалежної України у місті Запоріжжі мало місце дорожньо-транспортної пригоди (ДТП). Він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є власником транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 07.09.2019. Відповідно до постанови Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення № 334/9479/23 10.10.2023 близько 09.50 години у м. Запоріжжі на перехресті пр. Металургів - вул. Незалежної України водій [PERSON] , керуючи тролейбусом ЮМЗ-Т2 б/н [NUMBER] , перед початком руху, не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 25.10.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кириченко К.В. посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 484, відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися (обміняти, здати в оренду, провадити заміну кольору, вузлів чи агрегатів, робити переобладнання, експлуатувати, або продати (з обов`язковою сплатою податку від цього продажу з посиланням на податковий номер власника) за ціну та на умовах за його розсудом) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 2341 07.09.2019, транспортним засобом марки Ford, модель Focus, випуску 2015 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] . Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ № 19-10-23 від 18.10.2023 ринкова вартість транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , до пошкодження складає 425 367 гривень, вартість відновлювального ремонту складає 116 921,35 гривня, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 70 959,89 гривень. Згідно з рахунком № 19.10.2023 від 16.10.2023, акту виконаних робіт та наданих послуг № 19.10.2023 від 19 жовтня 2023 року та платіжної інструкції № @2PL285228 від 16.11.2023 представником позивачки [PERSON] сплачено на користь ФОП [PERSON] 5 000 гривень за звіт про оцінку КТЗ Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] , яким керувала позивачка [PERSON] , був пошкоджений, що підтверджується Актом технічного огляду від 16.10.2023. 24.11.2023 Підприємством «Запоріжелектротранс» отримана досудова вимога [PERSON] , від імені якої за довіреністю діяв [PERSON] , про відшкодування збитків із зазначення суми та реквізитів для сплати, рахунок-фактура № О-2111-23 від 26.10.2023 та платіжна інструкція 0.0.3309104359.1 від 16.11.2023. Відповідно до листа відповідача від 20.12.2023 № 03/2881 Підприємство «Запоріжелектротранс» є податковим агентом, та відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 розділу IV ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. У разі задоволення вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 5 000 гривень, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, з відшкодованої суми матеріальної шкоди буде утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір в загальному розмірі 19,5%. Підприємство «Запоріжелектротранс» запропонувало надати погодження, що у разі задоволення вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не буде претензій стосовно утримання вказаного податку від суми матеріальної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим будо б відновлення свого порушеного права. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: наявність шкоди; протиправна дія заподіювана шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини). У даному випадку заподіювачем шкоди є третя особа [PERSON] , що підтверджується постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення № 334/9479/23. Проте відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Третя особа [PERSON] під час завдання шкоди позивачці [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував при цьому свої трудові (службові) обов`язки, що підтверджується постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення № 334/9479/23 та не заперечувалось відповідачем. Таким чином обов`язок сплатити позивачці матеріальну шкоду, завдану третьою особою [PERSON] під час виконання трудових обов`язків покладається саме на відповідача Підприємство «Запоріжелектротранс». Суд зауважує, що відповідно до статті 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено у статті 4 Закону № 1961-IV. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Проте згідно з пунктом 1.5 статті 1 Закону № 1961-IV наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу; Відповідно до Положення про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 108, відповідний коригуючий коефіцієнт для тролейбусів не встановлений. Таким чином цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЮМЗ-Т2 б/н 12в, яким є відповідач Підприємство «Запоріжелектротранс», не підлягала обов`язковому страхуванню відповідно до норм Закону № 1961-IV. Суд встановив, що третьою особою [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяні позивачці [PERSON] збитки в сумі 116 921,35 гривня, що складаються із витрат, які остання мусить зробити для відновлення свого порушеного права шляхом проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний № [NUMBER] . Також до збитків позивачки належать витрати, пов`язані з оцінкою розміру матеріального збитку, завданих власнику колісного транспортного засобу в сумі 5 000 гривень. Вказані збитки відповідно до статті 1172 ЦК України має відшкодувати відповідач Підприємство «Запоріжелектротранс», оскільки шкода була завдана його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, а отже його необхідно задовольнити та стягнути з відповідача Підприємства «Запоріжелектротранс» на користь позивачки [PERSON] компенсацію матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 116 921,35 гривня та витрати, пов`язані з оцінкою розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в сумі 5 000 гривень, а всього в сумі 121 921,35 гривня. Суд не бере до уваги рахунок-фактуру № О-2111-23 від 26.10.2023 на суму 106 650 гривень, виставлений позивачці ФОП [PERSON] за відновлювальний ремонт транспортного засобу, який позивачка надала відповідачу для відшкодування, оскільки вказаний розмір відшкодування не був погоджений відповідачем. При цьому суд зауважує, що на різних станціях технічного обслуговування вартість відновлювального ремонту може різнитись і тому належним та допустимим доказом завданих позивачці збитків у даній справі є звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ № 19-10-23 від 18.10.2023. Суд відхиляє аргумент відповідача про те, що відшкодуванню позивачці підлягають збитки з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, оскільки якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суді від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17. Також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням. Також суд не бере до уваги аргументи відповідача про те, що позивачкою не надані докази того, що пошкоджений транспортний засіб був відремонтованим та вона понесла витрати в сумі 116 921,35 гривня, тому що відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є, в тому числі витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також суд відхиляє аргументи відповідача про те, що витрати на проведення експертизи в сумі 5 000 гривень були сплачені [PERSON] , а не позивачкою [PERSON] , оскільки в матеріалах справи міститься довіреність від 25.10.2023, на підставі якої представником позивачки і були сплачені зазначені грошові кошти. Зокрема вказаною довіреністю позивачка надала [PERSON] сплачувати від її імені необхідні платежі при розпорядженні її транспортним засобом. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved