Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

У червні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 831177,16 грн, що складається з наступного: - витрати на лікування в сумі 44427,16 грн; - упущена вигода в сумі 486750,00 грн; - моральна шкода в сумі 300000 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.04.2020 року, близько 12 год 00 хв, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний реєстраційний номерний знак Угорщини « [NUMBER] », рухаючись на ділянці автодороги зі сторони с. Гать в напрямку о. Яноші Берегівського району Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, не врахував дорожню обстановку, що склалася, внаслідок чого, на 44 км + 159 м, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на пішохода [PERSON] . \~ \~ \~ \~Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потребують тривалого лікування, та призвели до втрати працездатності. \~ \~ \~ \~Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №136/06 від 22.06.2020 з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП став факт невідповідності дій відповідача. \~ \~ \~ \~Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху та заподіянні позивачу тілесних ушкоджень, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. \~ \~ \~ \~25.06.2020 у відповідному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який було скеровано для розгляду по суті до Берегівського районного суду Закарпатської області. 20.04.2023 ухвалою суду по справі № 297/1264/20 відносно [PERSON] кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито, у зв язку з закінченням строків давності. За таких обставин, позивач скористався правом на відшкодування завданої шкоди в порядку цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково: 60000 - компенсація моральної шкоди; 60843,75 грн - компенсація упущеної вигоди; 33833,39 грн - витрати на лікування. Посилався на те, що він керував транспортним засобом «Volkswagen», державний реєстраційний номерний знак Угорщини « [NUMBER] », що має наслідком відшкодування завданої шкоди Моторним (транспортним) страховим бюро України, яке просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача. Решту сум, заявлених позивачем вважає необгрунтованими. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТОВ Allianz Угорщина. За таких обставин, завдана шкода підлягає відшкодуванню Моторним (транспортним) страховим бюро України. Крім того, представник відповідача посилався на необгрунтоване включення до разрахунку витрат на лікування позивача благодійного внеску в сумі 3600 грн, витрат на тестування інфекції в сумі 1600 грн, а також на придбання окремих препаратів, щодо яких відсутнє призначення лікаря. Заявлений позивачем розмір відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди, на думку сторони відповідача, також є необгрунтовано завищеним. До участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - МТСБУ), представник якого в судове засідання не прибув. Подали письмові пояснення щодо відсутності підстав для їх участі у даній справі. Заслухавши усні пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлен, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Наданими доказами підтверджується та визнається сторонами справи, що 06.04.2020 року, близько 12 год 00 хв, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний реєстраційний номерний знак Угорщини « [NUMBER] », рухаючись на ділянці автодороги зі сторони с. Гать в напрямку о. Яноші Берегівського району Закарпатської області, порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, внаслідок чого, на 44 км + 159 м, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на пішохода [PERSON] . \~ \~ \~ \~Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потребують тривалого лікування, та призвели до втрати працездатності. 08.12.2021 йому встановлено третю групу інвалідності. Визнаючи факт заподіяння позивачу тілесних ушкоджень з вини відповідача, останній посилається на те, що його відповідальність була застрахована ТОВ "Allianz" Угорщина, що підтверджується довідкою про страхову історію (а.с. 89-90) За таких обставин, відповідач вважає, що обов`язок відшкодування завданої шкоди згідно Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі по тексту - Закон №1961-IV) покладено на Моторне (транспортне) страхове бюро України. Частиною 1 ст. 116 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~Разом з тим, статтею 5 Закону № 1961-IV визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Статтею 1194 ЦК України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи у разі недостатності страхової виплати: особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 по справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначено Розділом ІІІ Закону № 1961-IV. Згідно ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: - шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; - шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; - шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 41.2 (в) статті 41 Закону № 1961-IV на МТСБУ покладено обов`язок відшкодовання шкоди на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Відповідачем суду не надано іноземного страхового сертифікату "Зелена картка", а довідка про страхову історію з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, видана 02.08.2023 свідчить лише про те, що страховий поліс, виданий ТОВ Allianz Угорщина відповідає угорському законодавству та покривав ризики, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу відповідача у період з 31.08.2017 по 30.10.2020. Разом з тим п. 41.1 (а) статті 41 Закону № 1961-IV покладає на МТСБУ обов`язок відшкодовувати за рахунок коштів фонду захисту потерпілих шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, суд визнає обгрунтованим посилання сторони відповідача на те, що належним відповідачем у частині позовних вимог, яка підлягає задоволенню за рахунок регламентних виплат є інша особа - МТСБУ. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону № 1961-IV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого визначено пунктами 24.2, 24.3 ст. 24 Закону № 1961-IV. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на лікування в сумі 44427,16 грн, що не перивищує максимальний розмір регламентної виплати на момент заподіяння шкоди. Оскільки вимога пред`явлена до неналежного відповідача, суд не дає у даній справі оцінку доказам, які надано на підтвердження понсених позивачем витрат. Статтею 25 Закону № 1961-IV встановлено порядок відшкодування шкоди, яка пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим. Порядок відшкодування шкоди, яка пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим визначено статтею 26 Закону № 1961-IV. Позивач посилається на стійку втрату ним працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК про встановлення інвалідності. Разом з тим, додаткову (крім витрат на лікування та моральної шкоди) вимогу про відшкодування завданої відповідачем шкоди у позовній заяві сформульовано як "відшкодування упущеної вигоди", яку оцінено у розмірі 486750 грн, виходячи з розміру доходу позивача, як фізичної особи-підприємця за попередній рік. Суд визнає таку вимогу некоректною, оскільки упущена вигода є елементом відповідальності за порушення договірних зобов`язань суб`єктів господарювання. Як складова збитків, упущена вигода є рахунковою величиною втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17). У даній справі суду не надано доказів на підтвердження існування обов`язку відповідача відшкодувати збитки позивача у формі упущеної вигоди та реального розміру таких збитків. Оскільки шкода, пов`язана з втратою працездатності позивача є такою, що підлягає відшкодуванню за рахунок регламентних виплат МТСБУ, суд дійшов висновку, що позивачем помилково обрано спосіб захисту своїх інтересів - замість вимоги про відшкодування втраченого доходу заявлено вимогу про відшкодування упущеної вигоди. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження реального розміру зменшення його доходу, з урахуванням фактично отриманих коштів у період непрацездатності та у порівнюваний попередній період. На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення упущеної вигоди. Вирішуючи спір у частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем сума відшкодування моральної шкоди визначена у розмірі 300 000 грн. В обгрунтування такої вимоги він посилається на втрату працездатності, тривалість лікування, що включало медичні операції, а також переживання, пов`язані з цим процесом. Враховуючи безспірний факт фізичних страждань (больових відчуттів) внаслідок травмування, складність та тривалість лікування, пов`язані з цим негативні зміни у житті позивача, суд визнає обгрунтованою вимогу позивача про стягнення відшкодування моральної шкоди. За відсутності об`єктивних критеріїв оцінки дійсної моральної шкоди, суд вважає за необхідне визначити розмір її відшкодування з урахуванням розумності і справедливості, балансу прав та інтересів позивача і відповідача. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Суд бере до уваги, що шкода позивачу завдана внаслідок протиправних необережних дій відповідача [PERSON] . Характер тілесних ушкоджень, яких зазнав позивач, складність та тривалість лікування, пов`язані з цим емоційні переживання та негативні зміни у його житті - також є обставнами, які суд враховує при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У даній справі суд не визначає розмір шкоди, заподіяної здоров`ю, оскільки дійшов висновку, що [PERSON] є неналежним відповідачем за такою вимогою. З урахуванням заявленої позивачем до відшкодування суми витрат на лікування в розмірі 44427,16 грн, частка у розмірі 5% від зазначеної суми складає 2221,36 грн, що як компенсація явно неспіврозмірно з характером та тривалістю страждань позивача, яких він зазнав внаслідок кримінального правопорушення. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23). Згідно ст. 1194 ЦК України покладено на відповідача обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При визначені розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд бере до уваги ймовірний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) яку відповідно до чинного законодавства, за певних умов, може отримати позивач. З урахуванням встановленої сукупності обставин, суд дійшов висновку, що сума 200 000 грн. є справедливою компесацією порушених немайнових прав позивача, що підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] . Відшкодування моральної шкоди в такому розмірі буде співмірним із спричиненою позивачу моральною шкодою та не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2000 грн - пропорційно розміру частини задоволених позовних вимог.

Outcome: partial