Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що\~21.01.2020\~між\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 8322992 про надання позики, шляхом перерахування коштів в розмірі 3 000,00 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , а відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором, не пізніше 20.02.2020 розмір процентів акційник у день становить 0,01%, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70%. Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Однак, відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, внаслідок чого станом на 30.04.2024\~утворилась заборгованість в розмірі 10\~890,90 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 2\~999,60 грн., заборгованості за процентами у розмірі - 5\~711,24 грн., \~3% річних 524,90 грн., інфляційне збільшення 1\~655,16 грн. 01.04.2021\~між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 016-010421, згідно якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» зокрема, і до відповідача [PERSON] 30.11.2023\~між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та\~ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №\~20231130/1, згідно якого\~ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», зокрема, і до відповідача\~ [PERSON] . У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8322992 від 21.01.2020 в розмірі 10\~890, 90 грн. та судові витрати в розмірі 2\~422, 40 грн. судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак просив розгляд даної справи провести без його участі на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомила. Відповідно до\~статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року відкрито провадження у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що 21.01.2020\~між\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] \~було укладено Договір позики №8322992 про надання позики, шляхом перерахування коштів в розмірі 3 000,00 грн. на № рахунку/картки позичальника №\~ [NUMBER] На умовах Договору позики Кредитодавець надав відповідачу на умовах, передбачених Договором позики №8322992 від 21.01.2020\~у розмірі 3 000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором, не пізніше 20.02.2020 розмір процентів акційник у день становить 0,01%, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70%. Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Відповідач не виконала свої зобов`язань внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 10\~890,90 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 2\~999,60 грн., заборгованості за процентами у розмірі - 5\~711,24 грн., \~3% річних 524,90 грн., інфляційне збільшення 1\~655,16 грн. 01.04.2021\~між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №016-010421, згідно якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» зокрема, і до відповідача [PERSON] 30.11.2023\~між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та\~ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №\~20231130/1, згідно якого\~ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», зокрема, і до відповідача\~ [PERSON] . Позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами, а саме, на поштову адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості, однак дана вимога відповідачем була залишена без уваги. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 10\~890, 90 грн., у зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором №8322992 від 21 січня\~2020\~року. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно із\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено ч. 1\~ст. 627 ЦК України. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, встановлено, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» виконало свої обов`язки за Договором позики №8322992 від 21 січня\~2020\~року надавши відповідачу кредит в сумі 3 000,00 грн, проте відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість, яка станом на 30.04.2024\~в розмірі 10\~890,90 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 2\~999,60 грн., заборгованості за процентами у розмірі - 5\~711,24 грн., \~3% річних 524,90 грн., інфляційне збільшення 1\~655,16 грн. Позивач ТОВ «ФК «Артеміда-Ф»\~набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 8322992 від 21 січня 2020 року, на підставі\~Договору факторингу №20231130/1 від 30 листопада\~2023\~року. На день розгляду справи зазначена вище заборгованість відповідачем не погашена. Згідно із ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позову, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №8322992 від 21 січня\~2020\~року в розмірі 10\~890,90 \~грн. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з договором про надання правової допомоги №20240205-2 від 26.04.2024 адвокат Бачинський О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір, предметом якого є надання правової допомоги, згідно з п.4.2 договору розмір винагороди становить 7000 грн. Відповідно до положень\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 139 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7000 грн суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. В порядку\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved