Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-25 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва звернувся з позовом [PERSON] , за результатом розгляду якого просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №274, виданий 29.11.2018р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 22 573,54 грн. на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард». В обґрунтування позову посилався на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на підставі оригіналу угоди, яка не була нотаріально посвідчена, що є безумовною підставою для його скасування, так як порушений порядок, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення. Ухвалою судді від 23.04.2024 року за поданою позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Цією ж ухвалою було витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни належним чином засвідчені виконавчий напис №274, виданий 29.11.2018р. Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, та матеріали виконавчого провадження [NUMBER], а також витребувано у Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи з приводу вчинення виконавчого напису №274, виданого 29.11.2018р., про стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 22 573,54 грн. на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард». Станом на 26.06.2024 року на адресу суду не надійшли копії нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису №274, виданого 29.11.2018р. Зокрема не надано копій документів, на підставі яких вчинено даний виконавчий напис. Як передбачено ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем залишити позовну заяву без розгляду. Відзиву на позов не надійшло. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому суд розглядає справу за наявними в ній доказами. З доданих до позовної заяви документів вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Волф Т.Л. знаходиться виконавче провадження за [NUMBER], відкрите на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального Київської області Кондратюком В.С., №274 від 29.11.2018р. З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що ним пропонується звернути стягнення з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором №118589803 від 22.11.2016 року, укладеним із ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», заборгованість за Кредитним договором №118589803 від 22.11.2016 року. З тексту виконавчого напису не вбачається, що кредитний договір №118589803 від 22.11.2016 року був нотаріально посвідчений. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений. Позивач вважає, що такі дії порушують його права, оскільки для вчинення виконавчого напису необхідно мати нотаріально посвідчений договір, що підтверджує безспірність заборгованості. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, не надав своїх заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову із посиланням на відповідні докази та норми права. З метою перевірки тверджень позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги, судом були витребувані належним чином завірені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Однак, ані приватним нотаріусом, ані відповідачем суду не були надані ці документи, тобто твердження позивача про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за відсутності належних та допустимих документів нічим не спростоване. Як передбачено статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.11.2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). Суду не надано доказів того, що подані нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, зокрема заборгованість виникла на підставі кредитного договору, що був посвідчений в нотаріальному порядку. Ані відповідачем, ані приватним нотаріусом не надано належним чином завіреної копії кредитного договору, на підставі якого нарахована заборгованість, тому суд не має можливості визначити дату виникнення права вимоги за даним договором. Також матеріали справи не містять підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус переконався в безспірності розміру заборгованості, перевірив, чи не пройшло більше, ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Тому у зв`язку з неподанням учасниками справи без повідомлення причин доказів, витребуваних судом (копій матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису), суд відповідно до частини 10 статті 84 ЦПК України визнає обставину, на яку посилається позивач, а саме вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі кредитного договору, що був посвідчений в нотаріальному порядку. Тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за одну вимогу немайнового характеру та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому сума судового збору у розмірі 1 816,8 грн. має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved