Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, посилаючись на те, що у період з 01.11.2014 р. по 31.08.2021 р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення за адресою їх проживання: [ADDRESS] . Відповідачі не оплатили дані послуги у встановлені законодавством строки. Станом на 11.10.2021 року заборгованість по сплаті за надані послуги складає 22 328,19 грн., тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачів, в солідарному порядку, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2270 гривень. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2022 р. вищевказані позовні вимоги задоволені повністю. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2024 р., на підстави заяви відповідачки [PERSON] вищевказане заочне рішення скасоване та призначений новий розгляд справи, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися. Відповідачка [PERSON] надала відзив в якому позовні вимоги визначала частково та зазначила, що з 2009 р. вона не мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки розлучилась з відповідачем [PERSON] , та одружилась з інших чоловіком, з яким і мешкає за іншою адресою. Вона зверталась до позивача із заявою про припинення нарахування на неї за цією адресою, які надавалися позивачем, але її звернення проігноровані. Просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи, а саме, з інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, копії паспорту відповідачки [PERSON] , вбачається, що місце проживання відповідачів, у вказаний в позові період надання заявлених комунальних послуг, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданої позивачем довідки, за вищевказаною адресою відкритий один особовий рахунок споживача послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем за вищевказаною адресою, надавалися послуги з централізованого опалення у період з 01.11.2014 р. по 31.08.2021 р., та здійснювалося нарахування оплати за надані послуги. Відповідачами належними доказами не спростована вищевказана обставина надання заявлених позивачем комунальних послуг у вищевказану квартиру в даний період. Відповідач зазначає, що вона не мешкає фактично у вищевказаній квартирі з 2009 р., а мешкає за іншою адресою, про що повідомляла позивача. Суд критично відноситься до наданої ОСББ «Глісерна 18» довідки, датованої 17.01.2024 р., відповідно до якої відповідачка фактично мешкає зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] , оскільки в ній не зазначено якого періоду часу стосуються вказані в ній обставини. Також суду не надано доказів, що вона повідомляла позивача про не проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] . Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Законом України «Про теплопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, які діяли до 01.05.2022 р., Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. N 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. N 1022), типовими індивідуальними договорами на надання вищевказаних послуг, які є публічними і викладені на офіційному сайті позивача, Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. (стаття 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла в період існування спірних відносин). Споживачем послуг є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 цього Закону) За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги). Споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (ст. 7 цього Закону). Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, які діяли до 01.05.2022 р., плата за надані послуги вноситься щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця за розрахунковим. Відповідно п. 37Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85), оплата послуг з постачання гарячої води здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Згідно з п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. N 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами по справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений нормами цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що у сторін спору до 02.11.2021 р. були фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, і відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги. З 02.11.2021 р. відносини з приводу надання вищевказаних послуг регулюються типовим індивідуальним договором, який є публічним, та вищевказаними нормативно-правовими актами. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідачі не виконували свої зобов`язання по сплаті за вказані послуги за період з 01.11.2014 р. по 31.08.2021 р., внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення сумі 22 328,19 гривень, яка добровільно ними не сплачена. Відповідачкою під час розгляду справи було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Вирішуючи дану заявлену вимогу відповідачки, суд враховує наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (дані правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Судом встановлено, що відповідачі дійсно в заявлений в позові період не здійснювали оплату на отримані послуги, надані позивачем, тому заявлені вимоги позивачем обґрунтовані. З огляду на те, що у позивача з відповідачами, до листопада 2021 р. існували фактичні договірні відносини, тобто між ними не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 712/8916/177 від 07 липня 2020 року. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). З розрахунку заборгованості, вбачається, що оплата за надані позивачем послуги з центрального опалення, у заявлений позивачем період не здійснювалась відповідачем взагалі. Отже, перебіг позовної давності по даним позовним вимогам не переривався. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивач з позовними вимогами про стягнення заборгованості по вищевказаним послугам за період з 01.11.2014 р. по 28.02.2017 р. звернувся з пропуском строку позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за цей період, слід відмовити. Суд, користуючись інформацією, яка міститься в розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановив, що за період з 01.03.2017 р. по 31.07.2021 р. (з урахуванням опалюваних переодів) відповідачами не сплачена заборгованість за отримані послуги централізованого опалення у розмірі 15 710,35 грн. В матеріалах справи відсутні відомості, що дана заборгованість на теперішній час погашена відповідачами. В зв`язку з чим, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги у вигляді центрального опалення у розмірі 15 710,35 грн., в іншій частині заявлені позовні вимоги слід залишити без задоволення. В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Встановлено, що по даній квартирі відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг, відповідачі є споживачами вищевказаних послуг, наданих позивачем в дану квартиру, тому вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору за пред`явлення цього позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 1597,19 грн.

Outcome: partial