Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», від імені якого діє представник за довіреністю, пред`явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 27 січня 2022 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] під час керування транспортним засобом марки «ГАЗ 3035 KJ», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на електроопору №12, що є складовою ПЛ-0,4 кВ л-3 від КТП-215 та перебував на балансі АТ «Полтаваобленерго», чим завдав збитків на суму 20294,01 грн. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2022 року по справі №536/166/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Сума завданих збитків підтверджується кошторисним розрахунком на виконання робіт по відновленню пошкодженої опори №12 ПЛ-0,4 кВ л-3 КТП 215, згідно якого вартість відновлення складає 20294,01 грн. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував завдані збитки, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» збитки, заподіяні майну юридичної особи у розмірі 20294,01 гривень та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 вересня 2023 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явилася, надала в провадження суду заяву, відповідно до якої просить суд провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації, проте поштові повідомлення повернулися до суду без вручення. Відповідач клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, а також справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП (судова справа №536/166/22), суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» №14.1.3/2408 від 21.06.2023 вбачається, що згідно облікових даних та інвентаризаційної відомості за 2022 рік ПЛ-0,4 кВ КТП-215 л-3 с. Недогарки Кременчуцького району (інв..№13039382, введена в експлуатацію 01.12.1975 року) знаходиться на балансі АТ «Полтаваобленерго» (а.с.4). Відповідно до кошторисного розрахунку вартості робіт по заміні пошкодженої опори №12 на ПЛ-0,4 кВ [ADDRESS] вартість робіт становить 20294,01 грн. (а.с.4). З постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2022 року (справа №536/166/22) вбачається, що 27 січня 2022 року о 13 год. 50 хв. у [ADDRESS] , водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЗ3035KJ, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с 8). У відповідності до вищевказаної постанови по справі про адміністративне правопорушення, суддя вважала доведеною вину учасника дорожнього руху [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому його дії правильно кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення було закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц. Також, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП (судова справа №536/166/22, провадження 3/536/246/22) вбачається, що подія, яка стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відбулася 27 січня 2022 року о 13 год. 50 хв. в с. Недогарки Кременчуцького району Полтавської області, вид пригоди наїзд на електроопору, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №086915 та схемою місця ДТП, яка сталася 21 січня 2022 року о 13 год. 50 хв. в с. Недогарки Кременчуцького району. 11 січня 2023 року позивач направив на адресу [PERSON] вимогу, де пропонували добровільно сплатити суму завданих матеріальних збитків, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10). Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене вище, оскільки відповідачем завдано збитків майну юридичної особи, завдані збитки не відшкодовані, тому із [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» необхідно стягнути збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну позивача в розмірі 20294,01 гривень. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved