Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідач 01.09.2021 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» електронний договір №4712114, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 10000 грн. строком на 30 днів, з процентною ставкою в межах строку кредитування 1,90 % в день. Позивач перерахував кошти на платіжну карту відповідача. 01.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700,00 грн., в зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 31.10.2021). 30.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5510,00 грн., в зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 29.11.2021). 29.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював, тому має заборгованість у розмірі 32230,00 грн., яка складається з тіла кредиту 10000,00 грн. та нарахованих процентів 22230,00 грн. Згідно Договору факторингу №17.01/23-Ф від 17.01.2023 право вимоги за даним договором перейшло до позивача, тому він звертається до суду для захисту своїх прав і просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №4712114 в розмірі 32230,00 грн. та судові витрати по справі. Процесуальні дії у справі. 17.04.2024 позовна заява надійшла до суду для розгляду за підсудністю. 22.04.2024\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано. Відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. 01.09.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір №4712114 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. строком на 30 днів. Пунктом 1.5.1 якого передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору, та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася його пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 Договору. Пунктом 4.2. передбачено Порядок пролонгації договору. Так, згідно з пп.4.2.1. споживач, у випадку якщо заборгованість складає не менше 400 грн., може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2., тобто шляхом здійснення платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених процентів. Договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. В п.п.10.8 Договору зазначено, що Споживач підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, що розміщені на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, і зобов`язався їх виконувати. Також відповідач електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено стандартна процентна ставка 693,50 % річних (1,90 % в день), реальна річна процентна ставка 24079,41 % річних, загальні витрати по кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту 15700,00 грн., періодичність внесення платежів, тощо. 01.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700,00 грн., в зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 31.10.2021). 30.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5510,00 грн., в зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 29.11.2021). 29.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Таким чином, Позичальник, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за цим договором, не виконав в повному обсязі, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом та процентами. 17.01.2023 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф,\~згідно з яким до\~ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна»\~перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі, до яких увійшов Договір №4712114 від\~01.09.2021 укладений зі [PERSON] . Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованість [PERSON] за договором №4712114 від\~01.09.2021 становить 32230,00 грн., в тому числі: заборгованість за тулом кредиту - 10000,00 грн., заборгованість на нарахованими процентрами 22230,00 грн. 30.11.2021 ТОВ «Авентус Україна» направляв на електронну пошту Відповідача пропозицію сплатити на зазначені реквізити кредитну заборгованість в розмірі 32230,00 грн., однак відповідачем вимога не була виконана. Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, відповідачем суду не надано. \~ \~ \~ \~ Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За\~статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», та порушення позичальником взятих на себе зобов`язань. Договором було передбачено виплату позичальником процентів у разі порушення зобов`язань, з якими він погодився, заперечень проти позову відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором, а також розміру нарахованих платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, тому суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2147,20 грн. із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС «Електронний суд». Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно з пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. \~ \~ \~ \~Надаючи оцінку\~переліченим послугам\~правничої допомоги,\~на думку\~суду вартість\~послуг адвоката\~в загальній\~сумі 10\~000,00\~грн є\~обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, з урахуванням заперечень відповідача, які містять достатнього обґрунтування щодо зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved