Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Синельківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконкому Іларіоновської селищної ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] , який розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2020. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син залишився проживати з позивачем, та категорично відмовився залишатися з відповідачем [PERSON] . Позивач самостійно виховує сина, створює йому належні умови виховання, утримує його, купує йому одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує йому всебічний розвиток. Відповідач [PERSON] життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ним та брати участь у його вихованні. Позивач неодноразово звертався до органів виконавчої служби та поліції з приводу заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина, після таких звернень відповідач [PERSON] , намагалася сплачувати заборгованість, та в цей же час зверталася до суду з позовами про зменшення їх розміру. Мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов?язками та намагається уникати їх виконання. Отже, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2023 цивільна справа передана за підсудністю на розгляд Червонозаводського районного суду м. Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Шиховцова А.О. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.01.2024 було відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 04.04.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з 2019 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб розірвано рішенням суду в 2020 році. З 04.01.2019 дитина проживає з ним, мати дитини проживає окремо та має нову сім`ю, зараз знаходиться закордоном. Матір`ю вчинялися насильницькі дії відносно сина. Позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав через електронну пошту суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, разом з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з доданими до неї документами, а також судові повістки про виклик на судові засідання, призначені на 04.04.2024, 01.05.2024 та 19.06.2024, які не вручені працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1«Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). Таким чином, судом виконано обов`язок щодо належного та своєчасного повідомлення [PERSON] про розгляд справи. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, врахувавши думку позивача та представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що з 15.10.2004 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2020 у справі №646/1456/19 розірвано (а.с.17). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції складений актовий запис №2151 від 12.06.2007, (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.06.2007) (а.с.12). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2019 до повноліття дитини (а.с.18). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 відмовлено (а.с.19). Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №227-2019 від 25.02.2019 у [PERSON] , [INFO] , встановлено легкі тілесні ушкодження, що викликали незначні швидкоминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів за подією 23.02.2019 близько 22:00 год., коли [PERSON] била ременем по тілу, рукам та правій нозі [PERSON]. 24.02.2019 старший брат [PERSON] схопив його за руки, кулаком вдарив по правому плечу. [PERSON] схопила його за руки, штовхнула, [PERSON] вдарився металевою ручкою двері, за медичною допомогою не зверталися (а.с.30). Дані обставини підтверджуються також поясненнями [PERSON] від 24.02.2019, заявою [PERSON] від 24.02.2019 (а.с.27-28). Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстицїі (м. Харків) Золотавіним В.Ю. від 09.04.2020 відкрите виконавче провадження у справі №646/5289/19 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2019 до повноліття дитини (а.с.32). За фактом злісного ухилення [PERSON] від сплати рішенням суду коштів на утримання дитини було відкрите кримінальне провадження №12020220060000774 від 23.05.2020, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 164 КК України (а.с.29). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2021 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення нарахованої заборгованості по аліментам відмовлено (а.с.20-22). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19.07.2023 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів відмовлено (а.с.23-26). Син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки №1251-7500259019 та №1251-7500259018 від 20.04.2022 (а.с.9,14). Станом на 01.11.2023 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за період з 31.07.2019 по 01.11.2023 у сумі 14025,31 грн, що підтверджується довідкою №119974 від 09.11.2023 про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяців та розрахунком заборгованості по аліментам №119972 від 09.11.2023 (а.с.15-16). З акту обстеження умов проживання від 20.11.2023, складеного начальником ССД Іларіоновської селищної ради, вбачається, що у орендованому позивачем помешканні за адресою: [ADDRESS] умови проживання задовільні, наявне електроопалення, електропостачання, централізоване водопостачання, провідний інтернет, у квартирі сучасний ремонт, стіни кімнати обклеєні шпалерами, на підлозі килимове покриття, на вікнах гардини, кімнати мебльовані. Неповнолітній Нікіта має окрему кімнату, яка мебльована двоярусним ліжком, шафою для одягу, учнівським столом та поличками, також є спортивні тренажери. Для дистанційної форми освіти хлопчик має комп`ютерну техніку (а.с.35). Відповідно до декларації №0001-2А5Е-67А0 від 09.11.2023 [PERSON] , [INFO] , уклав декларацію з сімейним лікарем КНП «Центр первинної медичної допомоги Іларіоновської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області», законним представником пацієнта є [PERSON] (а.с.33). Також, [PERSON] , відповідно до довідки від 14.11.2023 навчається в онлайн школі JustSchool (ФОП [PERSON] ), починаючи з 10.09.2021 по день надання довідки на курсі з вивчення англійської мови (а.с.34). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , проживає на території Іларіонівської селищної ради та проживає за адресою: [ADDRESS] разом із неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . При спілкуванні з дитиною та його батьком було з`ясовано, що дитина сама виявила бажання проживати з батьком, а мати не заперечувала. З того часу мати перестала брати участь у його вихованні, цікавитися його навчанням. Мати - [PERSON] 02 березня 2023 року виїхала за межі України і до цього часу не поверталася. Зі слів [PERSON] , колишня дружина не проживала із сином з моменту розірвання шлюбу, участі у його вихованні не брала, аліменти, призначені судом, виплачувала не регулярно, із запізненням. Така поведінка [PERSON] вступає в протиріччя до інтересів її дитини, тому з метою соціального захисту прав та інтересів дитини виконком Іларіоновської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. звор. бік 65-66). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 п. 2 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення і не участь батьків у вихованні своїх дітей. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України до суду з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім`ї якої мешкає дитина. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається із абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, без поважних причин залишивши його без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно її неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved