Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-13 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 11 липня 2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року. Від шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Зазначає, що у зв`язку із зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище ускладнилося, зростання цін призводить до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти, тому для належного рівня забезпечення розвитку дитини необхідна матеріальна допомога з боку батька. Вважає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн, оскільки він молодий, здоровий та працездатний. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 27 листопада 2023 року позивачем надано до суду докази, які підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та належним чином завірену копію рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року про розірвання шлюбу. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 23 лютого 2024 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак 20 березня 2024 року її представник подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року розірвано. Від шлюбу мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 лютого 2019 року. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що відповідачем не спростовувалося. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум дітей віком до 6 років з 01 січня 2023 року - 2 272 грн, а з 01 січня 2024 року - 2 563 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд при визначенні розміру аліментів враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Ураховуючи викладене, а також відсутність доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дочку в розмірі 5 000 грн, встановленого на момент звернення до суду, щомісяця, починаючи з 17 липня 2023 року, з щорічною індексацією суми відповідно до закону. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved