Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме заповіту. Заява мотивована тим, що 14.10.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я. із письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом, де було заведено спадкову справу щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . 23.03.2024 року заявник знову звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке за життя належало його тітці [PERSON] , померлій [INFO] . Проте йому було відмовлено через розбіжності в написанні прізвища в заповіті, виданому на його ім`я та паспорті громадянина України. Заявник просить суд задовольнити заяву, оскільки без встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - заповіту, він не може реалізувати своє право на отримання спадщини. Ухвалою суду від 24.04.2024 року зазначену заяву було залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 30.04.2024 року заявник на виконання ухвали суду від 24.04.2024 року подав уточнену заяву про встановлення факту правовстановлюючого документу, а саме заповіту. Ухвалою суду від 03.05.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами окремого провадження. Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Віктор Ярославович у судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просить розглянути справу без участі представника та покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України прізвище, ім`я та по- батькові заявника зазначено як « [PERSON] », [INFO] , місце народження м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Також довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, видана 22.01.2004 року, на ім`я - [PERSON] . Відповідно до копії заповіту, посвідченого 06.11.1992 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Ковтун Л.М., за реєстровим № 1-6156, спадкодавиця [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , під чергою 115, « [PERSON] ». Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я., заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки було виявлено розбіжність в написанні прізвища заявника у наданих для оформлення спадщини документах: за паспортом - « [PERSON] », за заповітом - « [PERSON] ». Крім того, на підтвердження обставин, викладених у заяві, заявником долучено до матеріалів заяви письмові пояснення свідків, які підтверджують особу [PERSON] , зокрема свідок [PERSON] , який пояснив, що є однокласником заявника, підтверджує, що прізвище заявника дійсно « [PERSON] ». Свідок [PERSON] пояснює, що спадкодавиця [PERSON] є його хрещеною матір`ю, тому заявника знає з дитинства, підтверджує прізвище заявника « [PERSON] ». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявнику для реалізації права на отримання спадщини, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved