Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-19 00:00:00

24.04.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про визнання батьківства та внесення запису про батьківство до актового запису про народження дитини, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести відомості (зміни) до актового запису №786 від 04.07.2019 року, складеного Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши у графі батько -- [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачкою по справі - [PERSON] позивач з січня 2015 року по день одруження 29 березня 2022 року фактично перебували у шлюбних відносинах, разом проживали, виховували двох її дітей та вели спільне господарство. [INFO] у них народився спільний син [PERSON] , однак маючи гіркий досвід виховання дітей самотужки від інших відносин, відповідачка при оформленні Свідоцтва про його народження в органах РАЦСу вирішила записати в графі «батько» своє прізвище [PERSON] . З початком повномасштабної війни, сторони вирішили узаконити їх відносини, тому 29 березня 2022 року зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), про що зроблено актовий запис № 209. За таких обставин, як наслідок таких дій, порушені права позивача як батька дитини. Норми ст.122 СК України встановлюють презумпцію батьківства подружжя щодо дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Реєстрація народження сина [PERSON] (свідоцтво серії № [NUMBER] від 04.07.2019 року) проведена згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. З врахуванням вищенаведених обставин, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Буковинська С.В. позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що [INFO] народився [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.07.2019, виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. З вказаного свідоцтва встановлено, що батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] . Так, підставою актового запису про народження дитини є заява матері, запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 29.03.2022 зареєстрували шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис №209. З пояснень позивача встановлено, що сторони з січня 2015 року по день одруження 29 березня 2022 року фактично перебували у шлюбних відносинах, разом проживали, виховували двох її дітей та вели спільне господарство, однак маючи гіркий досвід виховання дітей самотужки від інших відносин, відповідач при оформленні Свідоцтва про народження сина [PERSON] , вирішила записати в графі «батько», своє прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved