var RecaptchaOptions = { lang : 'lt' }; // // // // Vieša sprendimų paieška Greita paieška Detali paieška Pagalba Pavadinimas: [2023-12-31][nuasmenintas sprendimas byloje][eI2-12566-631-2023].docx Bylos nr.: eI2-12566-631/2023 Bylos rūšis: administracinė byla Teismas: Regionų administracinis teismas Raktiniai žodžiai: Teisiniai terminai: Šalys: Vardas/Pavardė/Pavadinimas Kodas Byloje kaip Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos 188610666 atsakovas LR Valstybės saugumo departamentas 188675233 trečiasis suinteresuotas asmuo Kategorijos: Trečiųjų šalių piliečių ir jų šeimos narių teisė laikinai gyventi Lietuvoje Teismo sprendimas Trečiųjų šalių piliečių ir jų šeimos narių teisė apsigyventi Lietuvoje Teismo sprendimo priėmimas, paskelbimas ir išsiuntimas Užsieniečių teisinė padėtis Užsieniečių teisinė padėtis Teismo procesiniai dokumentai ﻿ &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;Administracinė byla Nr. eI2-12566-631/2023 &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;Teisminio proceso Nr. 3-61-3-09090-2023-8 &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;Procesinio sprendimo kategorijos: 8.3.1; 55.1.3 &nbsp;(S) &#xa0; &#xa0; &#xa0; VILNIAUS APYGARDOS ADMINISTRACINIS TEISMAS &#xa0; S P R E N D I M A S &#xa0; LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU &#xa0; 2023 m. gruodžio 1 8 &nbsp;d. Vilnius &#xa0; Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėjų kolegija, susidedanti iš teisėjų Gitanos Butrimaitės (kolegijos pirmininkė ir pranešėja), Jūratė s &nbsp;Gaidytė s -Lavrinovič &nbsp;ir Henrik o &nbsp;Sadausk o , teismo posėdyje rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo administracinę bylą pagal pareiškėjo s &nbsp; K. K. skundą atsakovui Migracijos departamentui prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos dėl sprendim ų &nbsp;panaikinimo. &#xa0; Teismas &#xa0; n u s t a t ė: &#xa0; Pareiškėja &nbsp; K. K. kreipėsi į Vilniaus apygardos administracinį teismą su skundu, prašydama : &nbsp;1) panaikinti atsakovo Migracijos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos &nbsp;(toliau – ir Migracijos departamentas , Departamentas ) &nbsp;2023 m. spalio 18 d. sprendimą &nbsp; Nr. 23S186112 , kuriuo pareiškėjai panaikint as &nbsp;leidim as &nbsp;laikinai gyventi L ietuvos R espublikoje; 2) panaikinti atsakovo Migracijos departamento 2023 m. spalio 18 d. sprendimą Nr. 23S186537 , kuriuos pareiškėjai uždraust a &nbsp;atvykti į Lietuvos Respubliką . Pareiškėja taip pat prašo &nbsp;išreikalauti iš Migracijos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos 2023 m. spalio 18 d. sprendimą uždrausti atvykti Nr. 23S186537 &nbsp;bei pr iteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas. Paaiškina, jog p areiškėjai Migracijos departamento 2022 m. balandžio 9 d. sprendimu išduotas leidimas laikinai gyventi Nr. 760102559 Lietuvos Respublikos įstatymo „Dėl užsieniečių teisinės padėties“ (toliau – ir Įstatymas) 40 straipsnio 1 dal ies &nbsp;41 punkte nustatytu pagrindu. Pareiškėja dirba Lietuvos Respublikoje &nbsp;(duomenys neskelbtini) . Pažym i , kad p areiškėja (duomenys neskelbtini) &nbsp;įmonių grupėje dirba nuo 2020 metų , &nbsp;įmonių grupei 2022 metais priėmus sprendimą nutraukti veiklos vykdymą Baltarusijos Respublikoje ir likviduoti šioje šalyje veikusią įmonę, p areiškėja ir kiti darbuotojai buvo relokuoti į Lietuvos Respubliką. Pareiškėjos vertinimu, a tsakovas sprendimus priėmė remdamasis vien tik spėjimais ir įtarimais, nenustatęs jokių realių ir akivaizdžių p areiškėjos veiksmų ar aplinkybių, k urie &nbsp;leistų spręsti, kad p areiškėja kelia grėsmę Lietuvos Respublikos saugumui. Atkreip ia &nbsp;dėmes į , kad nagrinėjamu atveju p areiškėjos tariamai keliama grėsmė Lietuvos Respublikos saugumui buvo vertinama tik pagal vienintelę aplinkybę, kad p areiškėja dirbo Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje ir vien tuo remiantis buvo padaryta išvada, kad p areiškėja gali būti išnaudota Baltarusijos Respublikos žvalgybos ir saugumo tarnybų užduočių vykdymui kaip lojali ir patikima valdžiai. P areiškėja teigia , kad 2023 m. rugpjūčio 10 d. užpildė a tsakovo pateiktą klausimyną &nbsp;ir i š p areiškėjos pateiktų atsakymų į klausimus matyti, kad p areiškėja nuo 2020 metų nebedirba Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje ir yra iš esmės pakeitusi kvalifikaciją. Pareiškėja taip pat nurodė, kad nepalaiko ryšių su asmenimis, kurie šiuo metu dirba ar praeityje dirbo NATO ar ES nepriklausančių šalių valstybinėse institucijose. Pareiškėja patvirtin o , kad neturi ryšių su kilmės valstybės žvalgybos ir saugumo tarnybomis. Be to, p areiškėja nurodė, kad nepritaria Rusijos Federacijos vykdomiems kariniams veiksmams Ukrainos teritorijoje bei, kad Krymas teisėtai priklauso Ukrainai. Nurodo, jog p areiškėjos darbdavys (duomenys neskelbtini) a tsakovui pateikė r aštą, kuriame aprašė p areiškėjos charakteristiką. Darbdavys minėtame rašte pažymėjo, jog jam yra žinoma, kad p areiškėja nepalaiko Rusijos Federacijos pradėto karo prieš Ukrainą, be to, p areiškėja laisvu nuo darbo laiku užsiiminėja humanitarine veikla, susijusia su humanitarinės pagalbos teikimu Ukrainos gyventojams. Pareiškėja dalyvavo korporatyvinės paramos akcijos „Flotilla of Peace and Freedom “ &nbsp;veikloje, kuri buvo skirta humanitarinės pagalbos gabenimu i &nbsp;iš Europos Sąjungos į Ukrainą. Darbdavio vertinimu, savo pasitraukimu iš Baltarusijos Respublikos, darbine veikla Lietuvos Respublikoje bei aktyvia pozicija p areiškėja patvirtina, kad ji puoselėja europietiškas vertybes, yra lojali tikrai demokratijai ir siekia gyventi laisvoje demokratiškoje visuomenėje. Pareiškėja teigia, jog jau daugiau kaip metus gyvena ir dirba Lietuvos Respublikoje, nuomojasi būstą, aktyviai dalyvauja visuomeninėje veikloje, palaikant ir padedant Ukrainos gyventojams bei puoselėja demokratiškas vertybes. Dar o &nbsp;išvad ą , kad Lietuvos Respublikoje sukūrė tiek ekonominius, tiek socialinius ryšius, integravosi į &nbsp;Lietuvos Respublikos socialinį &nbsp;gyvenimą. Vertina, jog p areiškėjos pateikta informacija, pagrįstai leidžia spręsti, jog nėra net menkiausių požymių, kad p areiškėja bent potencialiai galėtų kelti grėsmę Lietuvos Respublikos saugumui. Pažym i , kad ir s prendime nenurodyta jokių duomenų, kurie paneigtų p areiškėjos pateiktą informaciją atsakant į &nbsp;klausimus a tsakovo pateiktame k lausimyne. Nurodo, kad p areiškėja jokių naujų aplinkybių apie save k lausimyne nėra nurodžiusi, todėl jai &nbsp;nėra aišku, dėl kokių priežasčių a tsakovas 2022 m. balandžio 9 d. priimdamas sprendimą išduoti p areiškėjai leidimą gyventi vertino, kad p areiškėja nekelia grėsmės Lietuvos Respublikai, tačiau praėjus metams tas pačias aplinkybes vertina kaip keliančias grėsmę. Laiko, jog negali būti pateisinamas tų pačių aplinkybių skirtingas vertinimas, nenurodant jokių konkrečių tokio vertinimo argumentų. Pažymi, jog sprendimuose nepateikta jokios informacijos apie ankstesnius p areiškėjos veiksmus, jų pobūdį, kurie pagrįstų realų, o ne formalų ir deklaratyvų grėsmės valstybės saugumui buvimą. Minėtų aplinkybių pagrindu dar o &nbsp;išvad ą , jog a tsakovas, priimdamas sprendimus, nepagrindė p areiškėjos keliamos grėsmės valstybės saugumui realumo ir akivaizdumo, todėl neturėjo pagrindo priimti s prendimo panaikinti leidimą, s prendim o &nbsp;uždrausti atvykti į L ietuvos R espubliką . Atsakovas Migracijos departamentas pateikė teismui atsiliepimą į pareiškėjo s &nbsp;skundą, kuriame su skundu nesutinka ir prašo jį atmesti kaip nepagrįstą. Paaiškina, jog Migracijos departamentas 2023 m. spalio 18 d. sprendimu Nr. 23S186112 panaikino &nbsp;pareiškėjos &nbsp;leidimą laikinai gyventi Nr. 760102559, galiojantį iki 2025 m. balandžio 24 d., nes asmens gyvenimas Lietuvos Respublikoje kelia grėsmę valstybės saugumui. Migracijos departamentas 2023 m. spalio 18 d. sprendimu Nr. 23S186537 pareiškėjai uždraudė atvykti į Lietuvos Respubliką nuo sprendimo priėmimo dienos iki 60 mėn. (5 metus), nes asmuo gali kelti grėsmę valstybės saugumui. Pažymi, jog priimant ginčijamus sprendimus buvo vadovautasi kompetentingos institucijos – Valstybės saugumo departamento &nbsp; (toliau – ir VSD) – išvada dėl pareiškėjos grėsmės valstybės saugumui. Taip pat nurodo, jog Migracijos departamentas nėra ikiteisminį tyrimą atliekanti ar žvalgybą vykdanti institucija, todėl galimybės surinkti duomenis apie užsieniečius ir jų galimą grėsmę valstybės saugumui yra ribotos. Atsižvelgiant į tai, priimdamas sprendimus, Migracijos departamentas remiasi V SD pateiktais duomenimis ir išvadomis. Nurodo, jog nors k iekvieno konkretaus užsieniečio situacija paprastai yra unikali, tačiau tai taip pat reiškia, kad grėsmės valstybės saugumui pagrindas neturi būti nuodugniai ir neginčytinai įrodomas, patvirtinant atliktus veiksmus surinktais ir teisme ištirtais įrodymais. Šiuo atveju pakanka patikrinti, ar buvo pagrindas daryti išvadą apie tai, kad pareiškėjos buvimas Lietuvoje gali kelti grėsmę. Mano, kad pareiškėja pasirinkdama darbą 2012 &nbsp; – &nbsp; 2018 m. Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje žinojo, kad šios institucijos personalui keliami itin griežti reikalavimai, o joje esanti personalo politika nėra autonomiška – ją formuoja aukščiausia Baltarusijos valdžia, t. y. ji privalo būti lojali Baltarusijos Respublikai ir palaikyti Baltarusijos valdžią bei jos vykdomą politiką. Be to, pareiškėjos darbas 6 metus šioje institucijoje, kuris baigtas 2018 m., leidžia spręsti apie pareiškėjos potencialius ryšius su kilmės valstybės režimui lojaliais asmenimis, turinčiais Lietuvos Respublikos atžvilgiu priešiškų interesų. Ginčijamame sprendime buvo įvertino s šios aplinkybės, geopolitinė situacija, VSD išvadoje minimą kontržvalgybinė informaciją, todėl Departamentas teigia padaręs &nbsp;pagrįst ą &nbsp;išvad ą , kad pareiškėjos gyvenimas Lietuvoje kelia grėsmę valstybės saugumui. Nesutinka su pareiškėjos skundo argumentu, kad ginčijamuose sprendimuose turi būti nurodyti konkretūs veiksmai ir duomenys, pagrindžiantys pareiškėjos keliamos grėsmės nacionaliniam saugumui realumą ir akivaizdumą. V ertina, jog š iuo atveju pakanka patikrinti, ar buvo pagrindas daryti išvadą apie tai, kad pareiškėjos buvimas Lietuvoje gali kelti grėsmę. Kitaip &nbsp;toks reikalavimas yra pernelyg aukštas įrodinėjimo standartas tokios kategorijos bylai. Kartu pažymi, jog j eigu kompetentingos institucijos turėtų įrodymų apie pareiškėjos atliekamus veiksmus, tuomet būtų sprendžiama apie jo s &nbsp;baudžiamąją atsakomybę, o ne apie galimą grėsmę valstybės saugumui. Kartu atkreipia dėmesį, jog buvo įvertinti ir pareiškėjos ryšiai su Lietuvos Respublika , kad tokių iš esmės nėra ( šeiminiai ryšiai n enustatyti ) , socialiniai ir ekonominiai nėra ilgalaikio pobūdžio. P areiškėją su Lietuva iš esmės sieja tik socialiniai ir ekonominiai ryšiai, kurie nenusveria jos grėsmės valstybės saugumui . Vertina, jog g inčijami sprendimai atitinka Viešojo administravimo įstatymo &nbsp;(toliau – ir VAĮ) , teismų praktikos suformuluotus reikalavimus, t. y. , buvo &nbsp;priimti nešališkai ir objektyviai, pagrįsti objektyviais duomenimis (faktais) ir teisės aktų normomis, motyvų išdėstymas yra adekvatus, aiškus ir pakankamas. Trečiasis suinteresuotas asmuo Valstybės saugumo departamentas &nbsp;pateikė teismui atsiliepimą į pareiškėjo skundą, kuriame nurodo, kad palaiko Migracijos departament o p o ziciją &nbsp;ir skundą prašo atmesti kaip nepagrįstą. Paaiškina, jog VSD 2023 m. spalio 10 d. raštu Nr. 18-10726 MD pateikė vertinimą, kad p areiškėjos gyvenimas Lietuvoje kelia grėsmę valstybės saugumui. VSD vertinimu, p areiškėja nuo 2012 iki 2018 m. dirbdama Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje privalėjo būti lojali Baltarusijai ir palaikyti Baltarusijos valdžią bei jos vykdomą agresyvią užsienio politiką, kuri kelia grėsmę Lietuvos nacionaliniam saugumui. &nbsp;Taigi, p areiškėjai gyvenant Lietuvoje, ji gali būti išnaudota Baltarusijos žvalgybos ir saugumo tarnybų užduočių vykdymui kaip lojalus ir patikimas Baltarusijos valdžiai asmuo. VSD kontržvalgybos tyrimų metu surinkta informacija leidžia teigti, kad Baltarusijos žvalgybos tarnybos, vykdydamos veiklą, nukreiptą prieš Lietuvos nacionalinio saugumo interesus, naudojasi Lietuvoje gyvenančiais savo šalių piliečiais, kurie anksčiau yra dirbę šių šalių valstybės institucijose. Vertina, jog &nbsp;priimant s prendimą, nebuvo pažeisti Lietuvos įstatymai ar kiti teisės aktai, viešojo administravimo subjektas neviršijo kompetencijos, taip pat s prendimu nebuvo nepagrįstai suvaržytos p areiškėjos teisės bei laisvės. Kadangi p areiškėja VSD pripažinta kaip kelianti grėsmę valstybės saugumui, jos asmeniniai interesai negali būti aukščiau Lietuvos valstybės saugumo. s prendimas priimtas tinkamai įvertinus faktines bylos aplinkybes ir taikytinas teisės aktų nuostatas, todėl jo naikinti, vadovaujantis p areiškėjos nurodomais motyvais, nėra teisinio pagrindo. Teismas k o n s t a t u o j a : Byloje kilo ginčas dėl Migracijos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos 2023 m. spalio 18 d. sprendim o &nbsp; Nr. 23S186112 , kuriuo pareiškėjai panaikint as &nbsp;leidim as &nbsp; laikinai gyventi L ietuvos R espublikoje &nbsp; ir Migracijos departamento 2023 m. spalio 18 d. sprendim o &nbsp;Nr. 23S186537 , kuriuos pareiškėjai uždraust a &nbsp;atvykti į Lietuvos Respubliką , teisėtumo ir pagrįstumo. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Iš byloje esančių duomenų nustatyta, jog Migracijos departamentas 2022 &nbsp;m. balandžio 9 d. priėmė sprendimą išduoti pareiškėjai leidimą laikinai gyventi Įstatymo 40 straipsnio 1 dalies 4 punkt o &nbsp;pagrindu. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp; VSD atlik ęs &nbsp;pareiškėjos keliamos grėsmės valstybės saugumui vertinimą &nbsp; 2023 &nbsp;m. spalio 10 &nbsp;d &nbsp;išvad oje &nbsp;Nr. 18-10726 nurod ė , jog &nbsp;VSD vertinimu, pareiškėja &nbsp;dirbdama Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje, privalėjo būti lojali Baltarusijos Respublikai ir palaikyti Baltarusijos valdžią bei jos vykdomą agresyvią užsienio politiką, kuri kelia grėsmę Lietuvos nacionaliniam saugumui. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Migracijos departamentas , įvertinęs VSD išvadą ir kitus duomenis, priėmė &nbsp; 2023 &nbsp;m. spalio 18 &nbsp;d. &nbsp;sprendim ą &nbsp;Nr. 23S186112 , kuriuo &nbsp;panaikino iki 2025 &nbsp;m. balandžio 24 &nbsp;d. galiojantį leidimą Nr. 760102559 &nbsp; laikinai gyventi, nes asmens gyvenimas Lietuvos Respublikoje kelia grėsmę valstybės saugumui , ir priėmė 2023 &nbsp;m. spalio 18 &nbsp;d. sprendim ą &nbsp; Nr. 23S186537 , kuriuo pareiškėjai uždraudė atvykti į Lietuvos Respubliką nuo sprendimo priėmimo dienos 60 mėn esių &nbsp;(5 metus), nes asmuo gali kelti grėsmę valstybės saugumui. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Pareiškėja, nesutikdama su minėtais Migracijos departamento sprendimais , &nbsp;kreipėsi į Vilniaus apygardos administracinį teismą su skundu. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Įstatymo 50 str aipsnio &nbsp;1 d alies &nbsp;14 p unkte &nbsp;įtvirtinta, kad leidimas laikinai gyventi panaikinamas, jei &nbsp; užsieniečio gyvenimas kelia grėsmę valstybės saugumui. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Pažymėtina, kad Į statymas &nbsp;nenumato jokių &nbsp; išimčių, kada galėtų būti netaikoma imperatyvi Į statymo &nbsp;50 str aipsnio 1 d alies &nbsp;14 p unkto &nbsp;nuostata. Be to, minėta &nbsp; nuostata nenustato Migracijos departamentui diskrecijos teisės spręsti, ar toks leidimas gali būti &nbsp; panaikintas, ar ne. Į statyme &nbsp;tiesiogiai įtvirtinta, kad išvadą dėl užsieniečio grėsmės valstybės saugumui &nbsp; teikia VSD ir Migracijos departamentas neturi pagrindo kvestionuoti kompetentingos institucijos &nbsp; pateiktos išvados Įstatymo 4 straipsnio 3 dalis nustato, kad užsieniečio keliamos grėsmės valstybės saugumui vertinimą atlieka Valstybės saugumo departamentas. To paties straipsnio 4 dalyje numatyta, kad Migracijos departamentas, gavęs užsieniečio prašymą išduoti jam leidimą gyventi, privalo gauti šio straipsnio 3 dalyje nurodytų institucijų įvertinimą, ar nėra šio straipsnio 3 dalyje nurodytų grėsmių valstybės saugumui, viešajai tvarkai ar visuomenei. Leidimas gyventi užsieniečiui išduodamas tik gavus šių institucijų išvadas, kad užsienietis nekelia grėsmės valstybės saugumui ir viešajai tvarkai ar visuomenei. Lietuvos vyriausias administracinis teismas (toliau – ir LVAT) &nbsp;yra pažymėjęs, kad nei Įstatymas, nei kiti teisės aktai neapibrėžia, ką reiškia sąvoka „gali grėsti“, t. y. jos turinio atskleidimas, taip pat taikymas konkrečiu atveju yra teisės aiškinimo ir taikymo dalykas (žr., pvz., 2010 m. birželio 23 d. nutartį administracinėje byloje Nr. A858-1810/2010; 2015 m. vasario 5 d. sprendimą administracinėje byloje Nr. A-506-624/2015; 2017 m. kovo 8 d. nutartį administracinėje byloje Nr. A-2744-756/2017). Tokiais atvejais privalo būti įvertintas galimos grėsmės valstybės saugumui, viešajai tvarkai ar žmonių sveikatai realumas ir akivaizdumas (laiko bei įrodymų pakankamumo požiūriu). Kiekvieno konkretaus užsieniečio situacija paprastai yra unikali. Tai reiškia, kad grėsmės valstybės saugumui pagrindas neturi būti nuodugniai ir neginčytinai įrodomas, patvirtinant atliktus veiksmus surinktais ir teisme ištirtais įrodymais. Šiuo atveju pakanka patikrinti, ar buvo pagrindas daryti išvadą, kad pareiškėjo buvimas Lietuvoje gali kelti grėsmę. Tokiose bylose būtina įvertinti individualią užsieniečio situaciją (šeiminius, socialinius, ekonominius ar kitus ryšius su Lietuvos Respublika ir pan.) ir kitas reikšmingas aplinkybes. Taip pat būtina pabrėžti, kad, sprendžiant dėl užsieniečio gyvenimo Lietuvoje pavojaus valstybės saugumui, viešajai tvarkai ar žmonių sveikatai galimybės, atliekamas iš esmės perspektyvinis (į ateitį nukreiptas) vertinimas. Tai lemia, kad tam tikras situacijos prognozavimas šiuo atveju yra neišvengiamas. Tačiau šis procesas negali būti grindžiamas vien tik spėjimas ir įtarimais. Jis turi būti paremtas nustatytais faktais, ypač anksčiau atliktais asmens veiksmais, jų pobūdžiu (žr., pvz., 2010 m. birželio 23 d. LVAT nutartį administracinėje byloje Nr. A858-1810/2010; 2016 m. liepos 14 d. LVAT nutartį administracinėje byloje Nr. eA-3784-662/2016, 2019 m. spalio 16 d. LVAT nutartį administracinėje byloje Nr. eA-5322-520/2019 ir kt.). Valstybės saugumas yra esminę reikšmę turinti vertybė, svarbi visuomenei. LVAT 2020 m. gruodžio 9 d. nutartyje byloje Nr. eAS-846-756/2020 yra akcentavęs, kad nacionalinio saugumo užtikrinimas yra aukščiausias bet kurios valstybės vidaus ir užsienio politikos tikslas. Pagrindinis nacionalinio saugumo tikslas ir pagrindinė vertybė yra valstybės sugebėjimas išsaugoti nepriklausomą identitetą prieš valstybes, kurios laikomos priešiškomis. LVAT taip pat ne kartą yra pažymėjęs, kad teisė atvykti į Lietuvos Respubliką ir joje gyventi nėra suteikiama automatiškai ir įgyjama tik jeigu šie asmenys atitinka Įstatymo reikalavimus (žr., pvz., LVAT 2014 m. gruodžio 19 d. nutartį byloje Nr. A-858-2720-2014). Pagal Įstatymo 133 straipsnio 5 dalį, užsieniečiui uždraudžiama atvykti į Lietuvos Respubliką, jeigu jis gali kelti grėsmę valstybės saugumui. Uždraudimo atvykti į Lietuvos Respubliką laikotarpis gali būti ilgesnis negu penkeri metai. Įstatymo 133 straipsnio 7 ir 8 dalyse nustatyta, kad Nacionalinį sąrašą sudaro, tvarko ir duomenis iš Nacionalinio sąrašo Šengeno informacinė sistema teikia, sprendimą uždrausti (neuždrausti) užsieniečiui atvykti į Lietuvos Respubliką priima Migracijos departamentas nustatyta tvarka. Kriterijus, kurie turėtų būti vertinami kiekvienu individualiu atveju nustatant draudimo užsieniečiui atvykti į Lietuvos Respubliką laikotarpį, ir jų vertinimo tvarką apibrėžia Kriterijų vertinimo tvarka. Migracijos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos direktoriaus 2014 m. balandžio 14 d. įsakymo Nr. 3K-33 ,,Dėl Kriterijų, kuriais vadovaujamasi nustatant ar sutrumpinant draudimo užsieniečiui atvykti į Lietuvos Respubliką laikotarpį arba išbraukiant duomenis apie užsienietį iš Užsieniečių, kuriems draudžiama atvykti į Lietuvos Respubliką, nacionalinio sąrašo, vertinimo tvarkos patvirtinimo“ (toliau – &nbsp; ir Kriterijų vertinimo tvarka) 37 punkte nustatyta, kad priimant sprendimą uždrausti atvykti užsieniečiui, kuris gali kelti grėsmę valstybės saugumui ar viešajai tvarkai, atsižvelgiama į kompetentingos valstybės institucijos ar įstaigos motyvuotą išvadą ar pateiktą informaciją dėl to, ar užsienietis gali kelti grėsmę valstybės saugumui ar viešajai tvarkai ir esamus užsieniečio šeiminius ryšius su asmenimis, gyvenančiais Lietuvos Respublikoje. Europos Žmogaus Teisių Teismas (toliau – ir EŽTT) savo praktikoje taip pat ne kartą pasisakyta, kad Konvencija neužtikrina užsieniečiui teisės įvažiuoti ir gyventi konkrečios šalies teritorijoje kaip pagrindinės teisės (žr., pvz., 2006 m. spalio 18 d. sprendimas byloje Üner prieš Nyderlandus). Be to, EŽTT teisės atvykti į šalį ar išsiuntimo iš šalies ribojimus nagrinėja proporcingumo aspektu vertindamas pusiausvyrą kitų fundamentalių Konvencijoje įtvirtintų teisių atžvilgiu (pavyzdžiui, teisės į privatumą, šeimą, kt.), t. y. ieško pusiausvyros tarp valstybės teisės neįleisti asmens ir jo fundamentalių interesų. EŽTT taip pat yra pažymėjęs, kad grėsmės nacionaliniam saugumui gali būti skirtingos pagal savo pobūdį, netikėtos arba sunkiai iš anksto apibrėžiamos. Nuodugniai apibūdinti nacionalinio saugumo sąvoką yra neįmanoma. Ji gali būti labai plati, paliekant vertinimo laisvę atitinkamoms institucijoms apibrėžti, kas yra reikalinga šiam saugumui, tačiau nacionalinė teisinė sistema turi suteikti galimybę asmeniui ginčyti institucijos vertinimą, kad situacija susijusi su nacionaliniu saugumu, t. y. nepriklausoma institucija ar teismas turi turėti galimybę reaguoti, jeigu nacionalinio saugumo koncepcija panaudota be racionalaus pagrindo (pvz., EŽTT 2008 m. balandžio 24 d. sprendimas byloje C. G. ir kt. prieš Bulgariją, pareiškimo Nr. 1365/07). Vadovaujantis Nacionalinio saugumo pagrindų įstatymo 2 straipsniu, VS D &nbsp;yra vienas iš subjektų, užtikrinančių Lietuvos nacionalinį saugumą, jo paskirtis – apsaugoti nuo pasikėsinimų valstybę, jos suverenitetą ir konstitucinę santvarką. VSD uždaviniai – vykdyti žvalgybą ir kontržvalgybą, tirti, analizuoti ir prognozuoti visuomeninius politinius bei ekonominius procesus, susijusius su grėsmėmis nacionaliniam saugumui; laiku atskleisti veikas, keliančias grėsmę valstybės saugumui, suverenitetui, teritorijos neliečiamybei ir vientisumui, konstitucinei santvarkai, valstybės interesams, gynybinei ir ekonominei galiai, užkirsti kelią šioms veikoms ir jas šalinti įstatymų nustatyta tvarka. VSD koordinuoja Lietuvos Respublikos institucijų kovą su terorizmu. VSD teikia žvalgybos, kontržvalgybos ir kitą nacionaliniam saugumui reikšmingą informaciją, išvadas ir rekomendacijas Seimui, Respublikos Prezidentui, Vyriausybei, o prireikus ir kitoms valstybės institucijoms. Šios nuostatos, taip pat Įstatymo 4 straipsnio nuostatos patvirtina, kad Valstybės saugumo departamentas yra kompetentingas subjektas vertinant, ar užsieniečio buvimas Lietuvos Respublikoje gali grėsti valstybės saugumui. Byloje nustatyta, jog VSD &nbsp; 2023 m. spalio 10 d. išvadoje Nr. 18-10726 Migracijos departamentui pateikė vertinim ą , &nbsp;kad pareiškėjos gyvenimas Lietuvoje kelia grėsmę valstybės saugumui, kadangi ji &nbsp;nuo 2012 iki 2018 m. dirbdama Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje ( p areiškėja skunde nurodo, kad Baltarusijos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje dirbo dar ilgesnį laikotarpį – iki 2020 m. ), privalėjo būti lojali Baltarusijai ir palaikyti Baltarusijos valdžią bei jos vykdomą agresyvią užsienio politiką, kuri kelia grėsmę Lietuvos nacionaliniam saugumui. Baltarusijos valstybės institucijose dirbančių asmenų patikimumą ir lojalumą valstybei kontroliuoja Baltarusijos žvalgybos ir saugumo tarnybos. Jos užtikrina, kad šiose institucijose nedirbtų valdančiajam režimui nelojalūs, vykdomos agresyvios užsienio ir represinės vidaus politikos nepalaikantys asmenys. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Teismo vertinimu, Migracijos departamentas iš esmės turėjo pagrindą priimti ginčijamus sprendimus, nes VSD pateikta informacija yra pakankama daryti išvadą, kad pareiškėj os &nbsp;gyvenimas Lietuvoje gali kelti grėsmę Lietuvos valstybės saugumui (Įstatymo &nbsp; 35 str aipsnio &nbsp;1 d alies &nbsp;1 p unktas). Toks vertinimas darytinas , &nbsp;atsižvelgus į ginčo aplinkybių visumą, šiandieninę geopolitinę situaciją, VSD atliktą vertinimą. Sutiktina, kad surinkta pakankamai duomenų, kurie leidžia daryti išvadą, jog pareiškėjo s &nbsp;asmeninis interesas likti gyventi ir dirbti Lietuvos Respublikoje negali būti pripažįstamas prioritetiniu ir reikšmingesniu nei Lietuvos Respublikos nacionalinio saugumo užtikrinimas. Taip pat pritartina atsakovo pozicijai, jog &nbsp;nors &nbsp;pareiškėja , &nbsp; atsakydama į klausimyno 10 ir 11 klausimus, pažymėjo, kad nepritaria Rusijos Federacijos &nbsp; kariniams veiksmams Ukrainoje ir pažymėjo, kad Krymas priklauso Ukrainai, tai savaime nepaneigia &nbsp; užsienietės grėsmės valstybės saugumui, kuri kyla ne dėl užsienietės požiūrio į susiklosčiusią &nbsp; situaciją, o dėl jos darbo santykių a n kščiau minėto je &nbsp; Baltarusijos valstybinėje institucijoje . &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Šiuo aspektu, be kita ko, aktualus Konstitucinio Teismo 2022 m. rugsėjo 22 d. nutarimas byloje Nr. 19-A/2021, kuriame Konstitucinis Teismas nurodė, jog asmens ryšiai su užsienio valstybių institucijomis, tų valstybių fiziniais arba juridiniais asmenimis, keliantys grėsmę nacionaliniam saugumui, gali būti laikomi aplinkybe, suponuojančia tokio asmens pažeidžiamumą, taigi kartu galinčia kelti grėsmę valstybės ar visuomenės saugumo interesams. Pareiškėja skunde nurodo, kad Migracijos departamentas, priimdamas ginčijamus sprendimus, rėmėsi vien tik VSD išvada, nevertino ir nenagrinėjo jokių aplinkybių, taip pat neatliko jokių aktyvių veiksmų tam, kad būtų priimtas argumentuotas sprendimas. Iš byloje esančių duomenų matyti, jog Migracijos departamentas nustatė, kad pareiškėja &nbsp;turėjo nacionalines vizas , &nbsp;galiojusias &nbsp; nuo 2021 &nbsp;m. birželio 1 d. iki 2021 &nbsp;m. lapkričio 30 &nbsp;d. &nbsp;ir nuo 2021 &nbsp;m. gruodžio 1 &nbsp;d. &nbsp;iki 2022 &nbsp;m. gegužės 31 &nbsp;d. , Šengeno vizą , &nbsp;galiojusią nuo &nbsp; 2019 &nbsp;m. rugpjūčio 2 &nbsp;d. &nbsp;iki 2019 &nbsp;m. lapkričio 1 &nbsp;d. , šiuo metu Lietuvoje gyvena su leidimu laikinai gyventi, kuris galioja &nbsp; iki 2025 &nbsp;m. balandžio 24 &nbsp;d . Pareiškėja nuo 2022 &nbsp;m. gegužės 10 &nbsp;d. &nbsp;dirba Lietuvos įmonėje. Kartu nustatyta, jog pareiškėja šeimini ų &nbsp;ryši ų &nbsp;su asmenimis, gyvenančiais Lietuvos Respublikoje neturi, kadangi Migracijos departamento naudojamuose registruose ir duomenų bazėse &nbsp; nėra duomenų apie pareiškėjos šeimos narius ir jiems išduotus dokumentus, suteikiančius ar &nbsp; patvirtinančius teisę gyventi Lietuvos Respublikoje , pareiškėja teismui tokių įrodymų taip pat nepateikė. Kaip matyti iš skundžiamų sprendimų, Migracijos departamentas vertino ne tik VSD išvadą, bet ir kitas aplinkybes, individualiai susijusias su pareiškėj a , t. y. jo s &nbsp;šeiminius ryšius su asmenimis, gyvenančiais Lietuvos Respublikoje (nustat yta , kad tokių nėra), kitus jo s &nbsp;socialinius ir ekonominius ryšius. Taigi, apibendrinant nustatytas aplinkybes, teisėjų kolegija i nėra &nbsp;pagrindo nesutikti su Migracijos departamento atliktu vertinimu bei padarytomis išvadomis &nbsp;dėl pareiškėjos grėsmės valstybės saugumui . Teisėjų kolegija akcentuoja &nbsp;ir tai, jog 2022 m. vasario 24 d. rezoliucijoje Nr. XIV-930 „Dėl Rusijos Federacijos ir Baltarusijos agresijos prieš Ukrainą “ &nbsp;pažymima, kad Rusijos Federacijos veiksmai turi reikšmingą neigiamą poveikį ne tik Europos Sąjungos, bet ir NATO, ypač rytinių jos narių, o kartu ir visos Europos saugumui. 2022 m. balandžio 12 d. rezoliucijoje Nr. XIV-1010 „Dėl Rusijos Federacijos vykdomos agresijos ir karo nusikaltimų Ukrainoje pasmerkimo “ &nbsp;Rusijos Federacijos agresija prieš Ukrainą, plataus masto ir neišprovokuotas karas Europoje įvertinti kaip siekis sugriauti tarptautinės teisės normomis ir vertybėmis grindžiamą Europos saugumo architektūrą ir kaip brutalus išpuolis prieš laisvę, demokratiją ir Vakarų civilizaciją, pagrįstą pagarba kiekvieno žmogaus ir piliečio teisėms. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Taip pat teisėjų kolegija laiko pagrįstais ir &nbsp;VSD nurodyt us &nbsp;argument u s, kad VSD kontržvalgybos tyrimų ir žvalgybos operacijų metu surinkta informacija leidžia teigti, jog Rusijos ir Baltarusijos žvalgybos tarnybos yra suinteresuotos ir dažnai tikslingai skatina savo agentus išvykti gyventi į šiems režimams priešiškas valstybes. Gyvendami užsienio valstybėse ir integravęsi į tų šalių visuomenes, agentai įgyja geresnes galimybes rinkti žvalgybos informaciją apie užsienio valstybių politinius ir ekonominius procesus, strateginės civilinės ir karinės infrastruktūros objektus ar vykdyti kitas žvalgybos tarnybų užduotis. Pasikeitus situacijai, Rusijos karinės agresijos atveju su Rusijos ir Baltarusijos žvalgybos tarnybomis bendradarbiaujantys šių šalių piliečiai gali būti išnaudoti specialioms, karinę agresiją remiančioms operacijoms – propagandai ir dezinformacijai platinti, diversijoms prieš strateginės ir karinės infrastruktūros objektus vykdyti. Pažymėtina, jog sprendimo teisėtumas ir pagrįstumas yra vertinamas pagal ginčijamo sprendimo priėmimo metu turėtus dokumentus ir informaciją. Taigi, Departamento s prendimai buvo pagrįsti objektyviais tuo metu turėtais duomenimis ir teisės aktų normomis, taikomos priemonės motyvuotos. Sprendimuose nebuvo apsiribota vien tik nuorodomis į teisės aktų nuostatas, faktinės aplinkybės aptartos pakankamai aiškiai, nustatytos ne pavienės aplinkybės, o juridinių faktų visetas, jos susietos su taikomomis teisės normomis. Atkreiptinas dėmesys , jog VAĮ nustato, kad &nbsp;individualus administracinis aktas turi būti pagrįstas objektyviais duomenimis (faktais) ir teisės aktų normomis, o taikomos poveikio priemonės turi būti motyvuotos. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Aiškindamas VAĮ (įstatymo redakcijos, galiojusios iki 2020 m. lapkričio 1 d.) 8 straipsnį (šiuo metu galiojančios įstatymo redakcijos 10 straipsnio 5 dalies atitiktis), LVAT yra pažymėjęs, kad individualių administracinių aktų priėmimas yra teisės taikymas, sukeliantis konkrečių teisinių padarinių asmenų teisiniam statusui (žr., pvz., 2015 m. vasario 18 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-398-442/2015; 2012 m. liepos 20 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje A-520–2294/2012; 2012 m. rugpjūčio 3 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-444-2366/2012). Individualiame administraciniame akte turi būti nurodomi pagrindiniai faktai, argumentai ir įrodymai, pateikiamas teisinis pagrindas, kuriuo viešojo administravimo subjektas rėmėsi priimdamas administracinį aktą; motyvų išdėstymas turi būti adekvatus, aiškus ir pakankamas. Ši teisės norma siejama su teisėtumo principu, pagal kurį reikalaujama, kad viešojo administravimo subjektai savo veikla nepažeistų teisės aktų, jog jų sprendimai būtų pagrįsti, o sprendimų turinys atitiktų teisės aktų reikalavimus, taip pat su gero administravimo principu, kurių viešojo administravimo subjektas privalo laikytis (žr., pvz., 2011 m. birželio 27 d. sprendimą, priimtą administracinėje byloje Nr. A-556-336/2011; 2014 m. kovo 19 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-662-839/14; 2014 m. kovo 25 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-756-997/2014; 2015 m. rugsėjo 2 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-2760-492/2015; ir kt.). &nbsp; Esminiais pažeidimais pripažįstami viešojo administravimo subjekto veiksmai, kai priimtame akte tinkamai neindividualizuojamos teisės normos, apsiribojama vien tik nuorodomis į bendro pobūdžio teisės akto &nbsp; nuostatas pateikimu ir pan. (žr., pvz., 2012 m. birželio 25 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-556-1750/2012; 2012 m. gruodžio 11 d. nutartį, priimtą administracinėje byloje Nr. A-552-3114/2012; ir kt.). &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Iš aptarto teisinio reglamentavimo bei pateiktų teisės aiškinimo ir taikymo taisyklių matyti, kad VAĮ normomis iš esmės yra siekiama užtikrinti, jog asmeniui, dėl kurio yra priimtas atitinkamas individualus administracinis aktas, būtų žinomi šio akto priėmimo teisinis bei faktinis pagrindai, motyvai, todėl, kai nėra pagrindo atitinkamą individualų administracinį aktą pripažinti visiškai nemotyvuotu, kiekvienu konkrečiu atveju, spręsdamas dėl tokio akto atitikties pastarosios įstatymo nuostatos reikalavimams, teismas privalo ad hoc &nbsp;(šiuo atveju) įvertinti, ar nustatyti turinio (teisinio ir faktinio pagrindimo, motyvacijos) trūkumai yra esminiai, sukliudę šio individualaus administracinio akto adresatams suprasti atitinkamų visuomeninių santykių esmę ir turinį, identifikuoti jų teisių, pareigų bei teisėtų interesų pasikeitimą, šio pasikeitimo pagrindus ir apimtį, tinkamai įgyvendinti šiuo aktu suteiktas teises ar (ir) įvykdyti nustatytas pareigas bei įstatymų nustatyta tvarka efektyviai realizuoti teisę į (galimai) pažeistų teisių ir teisėtų interesų gynybą. Toks vertinimas turi būti atliekamas individualaus administracinio akto adresato požiūriu, t. y. būtent to, kuris turi teisę žinoti ir suprasti, dėl kokios priežasties ir kuo remiantis priimtas konkretus sprendimas, be kita ko, atsižvelgiant ir į pastarajam asmeniui žinomas aplinkybes, lėmusias minėtą sprendimą (LVAT 2011 m. birželio 27 d. sprendimas administracinėje byloje Nr. A-556-336/2011, Administracinė jurisprudencija Nr. 21, 2011). &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Atsižvelgiant į tai, kas nustatyta, teisėjų kolegijos įsitikinimu, ginčijamuose sprendimuose faktinės aplinkybės aptartos pakankamai aiškiai, nustatytos ne pavienės aplinkybės, o juridinių faktų visetas, jos susietos su taikomomis teisės normomis, todėl darytina išvada, kad Migracijos departamento &nbsp; 2023 m. spalio 18 d. sprendim as Nr. 23S186112 , kuriuo pareiškėjai panaikint as &nbsp;leidim as &nbsp;laikinai gyventi ir Migracijos departamento 2023 m. spalio 18 d. sprendim as &nbsp;Nr. 23S186537 , kuriuos pareiškėjai uždraust a &nbsp;atvykti į Lietuvos Respubliką &nbsp; 60 mėnesių, atitinka tiek VAĮ, tiek teismų praktikos suformuluotus reikalavimus. D arytina išvada, jog nėra teisinio pagrindo panaikinti Migracijos departamento 2023 m. spalio 18 d. sprendim o Nr. 23S186112 &nbsp; bei 2023 m. spalio 18 d. sprendim o &nbsp;Nr. 23S186537 . &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Esant nustatytoms aplinkybėms, pareiškėjo s &nbsp;skundas atmestinas kaip nepagrįstas (Lietuvos Respublikos administracinių bylų teisenos įstatymo 88 straipsnio 1 dalies 1 punktas). &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Pareiškėja &nbsp; prašo priteisti bylinėjimosi išlaidas. Pagal Lietuvos Respublikos administracinių bylų teisenos įstatymo 40 straipsnio 1 dalį, teisę iš kitos šalies gauti savo išlaidų atlyginimą turi proceso šalis, kurios naudai priimtas sprendimas. Pareiškėjo s &nbsp;skundo reikalavima i &nbsp;atmest i , todėl prašymas priteisti iš atsakov o &nbsp;patirtas bylinėjimosi išlaidas netenkin amas . &#xa0; Teismas, vadovaudamasis Lietuvos Respublikos administracinių bylų teisenos įstatymo 84–87 straipsniais, 88 straipsnio 1 punktu ir 132-133 straipsniais, Lietuvos Respublikos įstatymo „Dėl užsieniečių teisinės padėties“ 140 straipsnio 3 dalies 1 punktu ir 4 dalimi, &#xa0; n u s p r e n d ž i a: &#xa0; Pareiškėjo s &nbsp; K. K. skundą atmesti kaip nepagrįstą. Sprendimas per keturiolika kalendorinių dienų nuo sprendimo paskelbimo dienos gali būti skundžiamas apeliacine tvarka Lietuvos vyriausiajam administraciniam teismui, apeliacinį skundą paduodant per Vilniaus apygardos administracinį teismą. &#xa0; &#xa0; Teisėj ai &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Gitana Butrimaitė &#xa0; &#xa0; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Jūratė Gaidytė-Lavrinovič &nbsp; &#xa0; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Henrik as &nbsp;Sadausk as &nbsp; //